№ 336/5078/22
провадження № 2/336/479/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

29.09.2022 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що між нею та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір SAMDNWFC2 від 26.05.2017 р., за умовами якого на її картковий рахунок НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 24 000 грн.

16.06.2022 р. невідомою особою через сайт в мережі Інтернет «OLX» під приводом купівлі у неї товару, запропоновано перейти за посиланням нібито на сайт OLX-доставка. Невстановлена особа шляхом обману заволоділа грошовими коштами з її карткового рахунку НОМЕР_1 у межах кредитного ліміту за кредитним договором SAMDNWFC2 від 26.05.2017 р. у сумі 22 703,02 грн., внаслідок чого кредитний баланс її карти став «-« 22 703,02 грн.

Цього ж дня 16.06.2022 р. нею було написано заяву про злочин до підрозділу дізнання відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, внаслідок чого останнім порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України, номер кримінального провадження 0000354.

Про факт заволодіння кредитними грошовими коштами нею повідомлено на гарячу лінію ПриватБанку за номером 3700 та у відділення банку.

Проте, відповідачем продовжується нарахування відсотків за користування кредитними коштами попри відкрите кримінальне провадження, а саме: 26.07.2022 р. із іншої картки ПриватБанк позивача 7,85 грн. обов`язкового платежу; 01.08.2022 р. із кредитної картки списано 585,53 грн. із призначенням платежу «списання відсотків за користування кредитного ліміту»; 17.08.2022 р. з іншої картки ПриватБанку списано 447,60 грн. із призначенням платежу «автоматичне списання простроченої заборгованості»; 01.09.2022 р. із кредитної картки списано 804,50 грн. із призначенням платежу «списання відсотків за використання кредитного ліміту».

Тобто за період з 16.06.2022 р. (дати заволодіння кредитними коштами шахраями) до 08.09.2022 р. з позивача списано 1835,48 грн., всупереч того, що відповідно до пунктів 7, 8, 9 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 р. № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувались користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувались користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

У вересні 2022 р. позивачем направлено відповідачу лист, в якому вона, зокрема, просила розірвати укладений 26.05.2017 р. між сторонами кредитний договір та припинити нарахування по картці/рахунку позивача усіх видів щомісячних платежів за використання кредитного ліміту по кредитному договору у межах кредитного ліміту 24 000 грн. та заборгованості по ньому, скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість по ньому; здійснити перерахунок сплачених нею коштів за період з 16.06.2022 р. по 08.09.2022 р. на картку/рахунок ОСОБА_1 у якості обов`язкового платежу, списання відсотків за використання кредитного ліміту, автоматичного списання простроченої заборгованості по кредитному договору від 26.05.2017 р. на загальну суму 1835,48 грн. та перерахувати цю суму на відповідні реквізити.

27.09.2022 р. позивачем отримано відповідь, згідно якої їй відмовлено у задоволенні запиту.

Позивач, посилаючись на ст.ст.1066, 1071, 1073, 1092 ЦК України, Умови та правила надання банківських послуг, ОСОБА_1 просить розірвати кредитний договір SAMDNWFC2 від 26.05.2017 р., що був укладений між нею та АТ «КБ «ПриватБанк»; зобов`язати відповідача припинити нарахування по картці/рахунку позивача НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» усіх видів щомісячних платежів за використання кредитного ліміту по кредитному договору № SAMDNWFC2 від 26.05.2017 р. у межах кредитного ліміту та заборгованості по ньому, скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість по ньому; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок сплачених нею коштів за період з 16.06.2022 р. по 08.09.2022 р. на картку/рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ «КБ «ПриватБанк» у якості обов`язкового платежу, списання відсотків за використання кредитного ліміту, автоматизованого списання простроченої заборгованості по кредитному договору № SAMDNWFC2 від 26.05.2017 р. на загальну суму 1835,48 грн. та перерахувати суму 1835,48 грн. на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04.10.2022 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 03.11.2022 року.

03.11.2022 р. розгляд справи відкладено на 16.12.2022 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України за клопотанням представника відповідача.

16.12.2022 р. судове засідання було відкладено на 02.03.2023 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, за змістом якого просить відмовити в задоволенні позову (а.с.26-29) та розглядати справу без їх участі.

Розгляд справи без участі учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

В силу ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу 17.01.2023 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір SAMDNWFC2 від 26.05.2017 р., за умовами якого на відкритий на ім`я позивача картковий рахунок НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 24 000 грн. (а.с.10).

16.06.2022 р. за заявою ОСОБА_1 про те, що 16.06.2022 р. приблизно о 15.00 за адресою: АДРЕСА_1 невстановлена особа, через сайт в мережі інтернет «OLX» під приводом купівлі товару у ОСОБА_2 , запропонувала перейти за посиланням начебто на сайт ОЛХ доставки де остання ввела свої анкетні дані, та таким чином невстановлена особа шляхом обману заволоділа грошовими коштами з банківської картки потерпілої у сумі 22733, чим спричинила їй матеріальний збиток на вказану суму, були внесені додомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 за ч.1 ст.190 КК України (а.с.9).

У вересні 2022 р. позивачем направлено відповідачу лист, в якому вона, зокрема, просила розірвати укладений 26.05.2017 р. між сторонами кредитний договір та припинити нарахування по картці/рахунку позивача усіх видів щомісячних платежів за використання кредитного ліміту по кредитному договору у межах кредитного ліміту 24 000 грн. та заборгованості по ньому, скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість по ньому; здійснити перерахунок сплачених нею коштів за період з 16.06.2022 р. по 08.09.2022 р. на картку/рахунок ОСОБА_1 у якості обов`язкового платежу, списання відсотків за використання кредитного ліміту, автоматичного списання простроченої заборгованості по кредитному договору від 26.05.2017 р. на загальну суму 1835,48 грн. та перерахувати цю суму на відповідні реквізити.

27.09.2022 р. позивачем отримано відповідь, згідно якої ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні запиту (а.с.11-12).

На підставі підписаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, між ПриватБанком та позивачем склалися договірні правовідносини щодо надання банківських послуг, що не заперечується сторонами.

На підставі анкети-заяви банком видавалися клієнтові платіжні та кредитні картки і на час здійснення спірної операції діяла кредитна картка за номером НОМЕР_2 зі встановленим кредитним лімітом, якою позивачка користувалась (а.с.10).

Згідно анкети-опитувальника позивача, нею зазначений номер телефону, який є фінансовим.

Фінансовий телефон - це номер мобільного телефону, який вказаний і підтверджений клієнтом в банку як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитися всі фінансові/банківські операції за всіма картками, які є в наявності у клієнта. Тільки один телефон клієнта може бути фінансовим.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

В розумінні пункту 1.24 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні 16.06.2022 р. банком здійснені належним чином банківські перекази через додаток Приват24 на загальну суму 22703,02 грн.

Згідно ст. ст. 1066, 1068 Цивільного кодексу України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно зі ст.1 Закону України від 05.04.2001 №2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Отже, на час здійснення спірної транзакції у банка були відсутні будь-які заяви від клієнта про блокування карток та правові підстави для нездійснення цих платежів клієнта.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 6 розділу VI „Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками затвердженої Постановою Правління НБУ від 05.11.2014 р. № 705 „Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, то користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Згідно з пунктом 14.16 статті 14 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Як слідує з обставин справи, фінансова операція здійснена 16.06.2022 р., а позивач звернулася до ПриватБанка щодо невизнання транзакцій та блокування карток лише після здійснення цієї операції.

Вищевказаними нормами права чітко та однозначно розмежовані часові межі відповідальності сторін за відшкодування збитків від здійснення „спірних операцій.

Банк несе відповідальність за збитки клієнта від можливих шахрайських дії за банківські операції, які вчинені лише після повідомлення клієнта про необхідність блокування карток чи про втрату карток.

У Постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 р. у справі № 712/9107/18 (провадження № 61-9877св19) зазначаються правові висновки щодо провини в подібних ситуаціях саме позивача/клієнта через його власну недбалість та бездіяльність по захисту власних персональних даних (номери карток та ПІН-кодів) та власного мобільного фінансового телефону, що надало змогу третім особам отримати вільний доступ до карток ПриватБанка клієнта в системі „Приват24, а тому клієнт повинен нести відповідальність за свої власні дії.

Пунктом 14.12 ст. 14 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в

Україні зазначено, що користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Суд зауважує, що відповідальність позичальника є важливим чинником. Так, позичальник не буде відповідати за шахрайські дії з його карткою та матеріальну відповідальність за неналежні платіжні операції в разі дотримання таких умов: своїми діями або бездіяльністю позичальник не сприяв утраті або незаконному використанню інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції; виявивши безпідставне списання коштів, позичальник невідкладно повідомив про це в банк і правоохоронні органи.

Суд погоджується, що технічно банк не несе відповідальність за операції, що виконуються з ПІН-кодом, в додатку "Приват-24", оскільки в такому випадку немає технічної можливості встановити, ким саме була проведена операція, оскільки вважається, що код відомий тільки власнику картки, з його номера телефону, а значить, операцію виконував він.

Наявність кримінального провадження, яке порушене за заявою позивача та на час розгяду справи не завершено, не спростовує висновків суду з підстав, що наведені вище.

Аналізуючи надані сторонами докази, суд погоджується з позицією сторони відповідача, що позивач своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, що дало змогу банку ініціювати платіжні операції від імені позивача, оскільки позивач підтвердила операцію, що в своє чергу є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до вимогст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по вказаній справі за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м.Київ, вул.Грушевського, 1-д, ) про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 07 березня 2023 року.

Суддя О.В.Дмитрюк