Номер провадження: 22-ц/813/3185/23
Справа № 521/4/22
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Малюти Ю.С.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2022 року у складі судді Тополевої Ю.В.,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою за участю заінтересованої особи Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження повнолітньої особи.

В обґрунтування заяви зазначив, що був народжений у с. Валя-Адинка Кам`янського району Республіки Молдова 03.08.2000, разом з цим реєстрація акту цивільного стану не була здійснена належним чином, оскільки з народження він проживав на неконтрольованій урядом території Республіки Молдова на лівому березі Дністра. Народження дитини було зареєстроване органами так званої «Придністровської Молдавської Республіки» публічного утворення, яке не є державою та яке не визнається як держава ані Республікою Молдова, ані Україною. З огляду на вказане не має можливості отримати ані дійсне свідоцтво про народження, ані оформити паспорт громадянина України. Зазначив, що змушений звернутися до суду для встановлення юридичного факту його народження для подальшої реєстрації народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та отримання паспорта громадянина України.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2022 року заяву залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу суду, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав про те, що суд самостійно встановив, що факт народження встановлюється для реєстрації народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та отримання паспорта громадянина України. Однак у подальшому суд суперечить собі та зазначає, що встановлення даного факту не відповідатиме меті його встановлення - отримання паспорта громадянина України. Таким чином, суд ігнорує раніше встановлений ним факт, що факт народження встановлюється не тільки для отримання паспортного документу, а й для реєстрації народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Висновок суду про те, що рішення суду про встановлення факту народження не буде підставою для реєстрації народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян прямо суперечить абз.11 п. 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, відповідно до якого при відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Апелянт дійсно не може на підставні наявних у нього документів (свідоцтво про народження, видане так званою «ПМР) зареєструвати своє народження. І апелянт дійсно був народжений на території Молдови. Однак з цих двох тверджень не слідує того, що на підставі рішення українського суду народження апелянта не може бути зареєстроване на території України. Окрім того, у законодавстві відсутні будь-які заборони або застереження, щодо неможливості встановлення факту народження осіб на території інших країн та подальшої реєстрації народження цих осіб у ДРАЦС. У справі відсутній спір про право, оскільки у апелянта відсутні будь-які матеріально-правові вимоги до будь-яких осіб, винесення рішення у справі не призведе до виникнення учасників справи взаємних прав та обов`язків, відсутнє порушення або оспорювання прав одного з учасників справи.

Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання 28.02.2023 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вимогам процесуального закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі N752/26235/19.

Проте, пославшись на існування спору про право, та залишаючи заяву без розгляду на підставі наявності спору про право, суд не встановив та не зазначив між ким саме виник спір, який пов`язується з порушенням, оспорюванням або невизнанням..

Крім того, заінтересована сторона за вказаною заявою не надавала заперечень щодо встановлення факту, що має для заявника юридичне значення.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, безпідставно залишив без розгляду заяву, відповідно до пункту четвертого частини першої статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 23.03.2023.

Головуючий:

Судді: