С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2-ві/760/7/23
У Х В А Л А

І . Вступна частина

03 березня 2023 року в місті Києві суддя Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Українця В.В. у справі №760/12782/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитон» про визнання додаткового договору таким, що обмежує права споживача, визнання нарахування відсотків, пені та штрафів протиправним, визнання кредитного договору недійсним.

ІІ. Описова частина

01 лютого 2023 року через підсистему «Електронний суд» Відповідач ОСОБА_1 подав заяву про відвід головуючому судді Українцю В.В.

Необхідність відводу головуючого судді Заявник обгрунтовує тим, що суддя необгрунтовано, на його думку, відмовив у задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю до іншого суду.

Крім того, Відповідач вказує, що суддя ігнорує його клопотання про відкладення розгляду справи, а також необґрунтовано відмовляє у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції.

Тому у Відповідача, як він вказує, виникає сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, що є підставою для його відводу.

З ухвали головуючого у справі №760/12782/21 судді Українця В.В. від 09.02.2023 вбачається, що ним не встановлено обставин, які б свідчили про обгрунтованість заявленого їй відводу.

У зв`язку з викладеним вирішення питання про відвід судді Українцю В.В. передане у встановленому порядку судді Коробенку С.В.

ІІІ. Мотивувальна частина

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, серед яких є наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 40 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент подання заяви про відвід, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Наведені у заяві про відвід обставини свідчать лише про незгоду Відповідача з прийнятими головуючим суддею процесуальними рішенням під час розгляду справи за результатами розгляду поданих клопотань. Натомість, такі обставини жодним чином не можуть бути підставою для висновку про ймовірну упередженість судді по відношенню до будь-якої з сторін в даній конкретній справі, та, відповідно, для його відводу.

З огляду на викладене вище, дослідивши подані матеріали, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст.36, 40 ЦПК України, суд ухвалив:

1.У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Українця В.В. у справі №760/12782/21 відмовити.

2.Ухвала набирає чинності з моменту її складення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: