Ухвала

09 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 309/1697/15-ц

провадження № 61-1493ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області

від 24 грудня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду

від 16 листопада 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 24 грудня

2020 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2020 року залишено без змін.

24 січня 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

АТ КБ «ПриватБанк» подано касаційну скаргу, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України, також, заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що звертається до суду повторно, оскільки ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2023 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», було повернуто у зв`язку з тим, що касаційна скарга підписана представником АТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Н. В. проте відсутні дані, що вона підписана особою, яка має право її підписувати.

До касаційної скарги не надано доказів поважності пропуску строку, які унеможливили звернутися з касаційною скаргою в межах строку на касаційне оскарження передбачених статтею 390 ЦПК України.

В контексті вимог статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Заявником чітко не наведено об`єктивних причин, які завадили вчасно подати касаційну скаргу та не надано жодних доказів на підтвердження цих причин. Виключно узагальнені поняття щодо наявності об`єктивних причин, які завадили вчасно вчинити процесуальну дію, не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Незважаючи на те, що поновлення строку на оскарження судового рішення перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, проте, навіть за таких умов не є необмеженим, то суди повинні перевіряти наявність поважних причин для поновлення строку на оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вищезазначені доводи щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, заявник зобов`язаний слідкувати за рухом справи, так як обов`язок подати касаційну скаргу у передбачений статтею 390 ЦПК України строк покладено саме на учасника справи.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області

від 24 грудня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду

від 16 листопада 2022 року, залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова