Справа № 691/895/22
Провадження № 2/691/78/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судових засідань Штепи О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи на стороні відповідача Городищенського відділу державної виконавчої служби Черкаського району, Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зміну способу стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 за участі третьої особи на стороні відповідача Городищенського відділу державної виконавчої служби Черкаського району, Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зміну способу стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 10.02.2001 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 , який для них є першим. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та вже повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На сьогоднішній день він з дружиною не проживає однією сім`єю, як чоловік та дружина. Подружні відносини між ними припинені, хоча ще досі проживають та зареєстровані разом із дітьми в одному будинку, що належить йому та його матері в частковій власності. Відповідно до Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 28.07.2022 року їх шлюб було розірвано за його ініціативою. Хоча до цього, у вересні 2018 року дружина зверталася до суду з приводу присудження аліментів на дітей (судовий наказ від 19.09.2018 року на двох дітей у розмірі 1/3 від усіх доходів), а у листопаді з приводу розірвання шлюбу, але потім остання позовна заява була залишена без розгляду у зв`язку із примиренням та збереженням їхньої сім`ї та шлюбу.Ще раз, уже після розлучення, дружина звернулася із позовом до суду про стягнення із нього аліментів на утримання доньки у серпні 2022 року. Дана позовна заява також ухвалою від 18.08.2022 року була залишена без розгляду.

До серпня 2022 року його дружина не зверталась до органів ДВС з приводу примусового виконання судового наказу від 19.09.2018 року про стягнення з нього аліментів.

Відповідно 12.09.2022 року у поштовому ящику за своєю адресою, він отримав лист від Городищенського відділу ДВС, у якому була постанова про відкриття провадження від 23.08.2022 року. Скільки він там пролежав і коли його туди поклала працівник пошти, йому не відомо, оскільки лист був відправленим простим, а не рекомендованим до вручення, щоб він розписався про отримання. Зазначив, що даний лист був відправлений йому із порушенням п1. ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно інформації про виконавче провадження від 20.09.2022 року. (номер запиту 69706427) 22.08.2022 року його, вже тепер колишня дружина ОСОБА_2 , звернулася до Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання судового наказу №691/1115/18 від 19.09.2018 року щодо стягнення із нього ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 усіх видів доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.09.2018 року.

23.08.2022 року головним Державним виконавцем Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Соломаха О.І. було винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження №69706427 про стягнення із ОСОБА_1 - Заявника аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 за судовим наказом №691/1115/18 від 19.09.2018 року, виданим Стягувачу керівником апарату суду О.А. Биченком з автоматизованої бази документообігу суду.

Також, 23.08.2022 року, головним Державним виконавцем Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Соломаха О.І. було винесено постанову про стягнення із боржника ОСОБА_1 мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 168,00 гривень.

Звернув увагу суду, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження, не маючи на те законних підстав самовільно змінила резолютивну частину виконавчого документу - судового наказу, тоді коли змінити виконавчий документ може тільки той орган, який його видав, а саме вказала - судовий наказ від 19.09.2018 року №691/1115/18, щодо стягнення із нього - ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 усіх видів доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.09.2018 року.

Проте, у судовому наказі в п. 1 дійсно зазначено: Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 03.09.2018 року.

19.09.2022 року йому на телефон державний виконавець Соломаха О.1. на «Вайбер» прислала повідомлення про те, що він має принести довідку про доходи та квитанції про сплату аліментів раніше, якщо такі були. Також прислала довідку-розрахунок заборгованості по аліментах за період з 01.09.2018 року по 01.09.2022 року на загальну суму 113621,82 грн. (такий порядок також суперечить закону), з яким не погоджується зважаючи на наступне.

Утримувати, тобто сплачувати аліменти на свою доньку він не відмовляється, але вважає, що ніяк не з 03.09.2018 року.

Аліменти згідно судового наказу були присуджені 19.09.2018 року. Його дружина не зверталась із ним до відділу ДВС до серпня 2022 року, бо до цього часу вони як проживали однією сім`єю разом з дітьми і вели спільне господарство так і проживають зараз. Мали спільний побут і сімейний бюджет. За цей час їх діти, в т.ч. і донька не були на утриманні тільки матері і не проживали окремо від нього. Це можуть підтвердити і вони самі і сусіди.

Відповідно до відміток у паспорті громадянина України, позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 зареєстровані по АДРЕСА_1 . Таким чином, та у відповідності до вимог ч.3 ст. 29 ЦК України, діти проживають за цією ж адресою.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_6 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 12.11.2018 року по теперішній час.

Підсумовуючи вище викладене, вважає, оскільки вони разом із колишньою дружиною і дітьми зареєстровані та проживають за одною адресою вже досить давно, ще до 2018 року, в рішенні суду про розірвання шлюбу визначено місце проживання спільної доньки з матір`ю, будь які докази, що дитина перебуває тільки на утриманні матері на сьогоднішній день відсутні, то про які аліменти, особливо за період із 30.09.2018 року по серпень 2022 року може йти мова - і то наразі вони всі спільно проживають і він дає дитині гроші, і купує продукти харчування та інше.

Він жодним чином не відмовляється від сплати аліментів на свою дитину, але, ніяк не за період з 03.09.2018 року по серпень 2022 року включно.

Зважаючи на те, що він ніде офіційно не працює, постійної зарплати не має, але має не стабільний дохід від того, що надає людям послуги різного характеру, він хоче та може сплачувати аліменти не 1/4 частину від доходу, а аліменти у твердій грошовій формі в сумі 2000,00 гривень, щомісячно, починаючи із вересня місяця 2022 року, зауважив, що це більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину (наразі зараз це - 1372,00 гривень) і беручи до уваги той факт, що дитина і Відповідач проживають з ним наразі.

Враховуючи вищевикладене, просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за період з 30.09.2018 року по 31.08.2022 року, присуджених Городищенським районним судом Черкаської області згідно судового наказу від 19.09.2018 року № 691/1115/18 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 03.09.2018 року. Змінити спосіб стягнення аліментів, що підлягають стягненню з нього на підставі судового наказу від 19.09.2018 року № 691/1115/18 Городищенського районного суду Черкаської області на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 03.09.2018 року на стягнення із нього на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, починаючи із вересня місяця 2022 року з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задоволити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обґрунтування викладене у відзиві на позовну заяву. Як зазначено у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 , перебувала у шлюбі з 10.02.2001 року з ОСОБА_1 . З 2018 року стосунки між подружжям погіршилися і ОСОБА_8 переїхала проживати до свого батька в с. Дирдин Черкаської області та звернулася до суду про розірвання шлюбу а також із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

ОСОБА_2 має право на стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які і на момент винесення судового наказу і на момент звернення боржника ОСОБА_1 з даним позовом зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте останній участі у їх утриманні не брав та не бере на даний час. Обставин викладених в судовому наказі, боржник не оспорював.Свій позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишила без розгляду, проте до ведення спільного господарства та спільного бюджету не поверталися. ОСОБА_2 з 2018 року по 2021 рік періодично з дітьми проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу, а періодично - в с. Дирдин Черкаської області у домоволодінні свого батька.З 2022 року вона разом з неповнолітньою дочкою повернулася повністю проживати до будинку позивача, на умовах користувача будинком, як житла. Про такі обставини заявляв сам відповідач при подачі позову до суду про розірвання шлюбу і вони встановлені судовим рішенням від 28.07.2022 року.

Підстава на яку, посилається позивач, що відповідач та діти зареєстровані за однією адресою з ним в його будинку, не може слугувати підставою для звільнення ОСОБА_1 від заборгованості по сплаті аліментів в розумінні ст. 197 СК України та відповідач ОСОБА_2 , пред`явила виконавчий документ до виконання в межах виконавчої давності і звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, це порушення права стягувача та порушення прав інтересів неповнолітніх дітей. Друга позовна вимога зазначена позивачем це - зміна способу стягнення аліментів, яка також не відповідає нормам СК України і взагалі є скритою вимогою про зменшення розміру присуджених аліментів, так як, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Представник третьої особина стороні відповідача Городищенського відділу державної виконавчої служби Черкаського району, Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилась, проте у матеріалах справи міститься телефонограма в якій начальник служби ОСОБА_9 повідомила, що в зв`язку з службовою зайнятістю не має можливості бути присутньою у судовому засіданні, просила проводити розгляд справи у її відсутність, при винесенні рішення поклалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача та свідка, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, вважає наступне.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 10.02.2001 року уклав шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 28.07.2022 року їх шлюб було розірвано. У вересні 2018 року ОСОБА_2 зверталася до суду з приводу стягнення аліментів на дітей та 19.09.2018 року було винесено судовий наказ про стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 від усіх доходів. У листопаді 2018 року ОСОБА_2 зверталась з позовом про розірвання шлюбу, але позовна заява була залишена без розгляду у зв`язку із примиренням та збереженням їхньої сім`ї та шлюбу.Ще раз, уже після розлучення, ОСОБА_2 зверталася із позовом до суду про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки у серпні 2022 року, дана позовна заява також ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 18.08.2022 року була залишена без розгляду.

До серпня 2022 року відповідач ОСОБА_2 не зверталась до органів ДВС з приводу примусового виконання судового наказу від 19.09.2018 року про стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 .

Згідно інформації про виконавче провадження від 20.09.2022 року (номер запиту 69706427) 22.08.2022 року, відповідач ОСОБА_2 звернулася до Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання судового наказу № 691/1115/18 від 19.09.2018 року щодо стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 усіх видів доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.09.2018 року.

23.08.2022 року головним Державним виконавцем Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Соломаха О.І. було винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження № 69706427 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 за судовим наказом №691/1115/18 від 19.09.2018 року.

Також, 23.08.2022 року головним Державним виконавцем Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Соломахою О.І. було винесено постанову про стягнення із боржника ОСОБА_1 мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 168,00 гривень.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах за період з 01.09.2018 року по 01.09.2022 року заборгованість становить 113621,82 гривень.

Наявність судового наказу свідчить про безспірність права ОСОБА_2 на стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які і на момент винесення судового наказу і на момент звернення боржника ОСОБА_1 з даним позовом зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте останній участі у їх утриманні не брав та не бере на даний час.

Обставин викладених в судовому наказі, ОСОБА_1 не оспорював, з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів також до суду не звертався.

ОСОБА_2 з 2018 року по 2021 рік періодично з дітьми проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу, а періодично - в с. Дирдин Черкаської області у домоволодінні свого батька.

З 2022 року вона разом з неповнолітньою дочкою повернулася повністю проживати до будинку позивача, на умовах користувача будинком, як житла, з позивачем не вела спільного господарства та спільного бюджету не було.

Відповідно до ч.3. ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 194 СК України, зокрема ч.1 передбачає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та порядок погашення заборгованості за аліментами, якщо виконавчий документ тривалий час не пред`являвся до виконання, але не більше як за 10 років.

Тобто, державний виконавець, нараховуючи заборгованість платнику аліментів ОСОБА_1 діяла в межах Закону України від 03 липня 2018 року N 2475-VIII "Про виконавче провадження" та СК України. Виконавчий документ на підставі якого стягуються аліменти виданий на двох неповнолітніх дітей, тобто розмір визначений судом - одна третина. Після досягнення однією дитиною повноліття, державний виконавець здійснює примусове виконання в розмірі однієї чверті усіх видів заробітку (доходу), як передбачає СК України, Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Така підстава, як непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти, яка була визначена ч.3 ст. 197 СК України, виключена ще у 2016 році. Тобто, законні підстави для звільнення платника аліментів ОСОБА_1 , - відсутні.

Отже, відповідач ОСОБА_2 , пред`явила виконавчий документ до виконання в межах виконавчої давності і звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, це порушення права стягувача, передбаченого ст. 194 СК України та порушення прав інтересів неповнолітніх дітей, гарантованих ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року.

Підстава зазначена позивачем, що відповідач та діти зареєстровані за однією адресою з ним в його будинку, не може слугувати підставою для звільнення ОСОБА_1 від заборгованості по сплаті аліментів в розумінні ст. 197 СК України.

Інших обставин, що мають істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами позивачем не наведено.

Щодо зміни способу стягнення аліментів, то суд, вважає, що дана позовна вимога є скритою вимогою про зменшення розміру присуджених аліментів. Так як, абзацом другим ч. 3 ст. 181 СК України, визначено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає стаття 192 СК України та інші норми, які регламентують обов`язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, а тому позов є необґрунтованим та до задоволення не підлягає.

Оскільки, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 23.09.2022 року, було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по матеріалах позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи на стороні відповідача Городищенського відділу державної виконавчої служби Черкаського району, Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зміну способу стягнення аліментів та зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, то суд, в силу ч. 1 ст. 158 ЦПК України, вважає за необхідне скасувати вказаний захід забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 81, 89, ч. 1 ст. 158, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191,192, 197, 199 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи на стороні відповідача Городищенського відділу державної виконавчої служби Черкаського району, Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зміну способу стягнення аліментів, відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 23.09.2022 року.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 31.01.2023 року.

Суддя В. О. Черненко