ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2542/23 Справа № 612/30/22 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 612/30/22

Номер провадження 22-ц/803/2542/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач Близнюківська селищна рада Лозівського району Харківської області

третя особа Державний нотаріус Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області Щербина В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року головуючого судді Подорець О.Б. зі складанням повного тексту судового рішення 08 грудня 2022 року по цивільній справі про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, третя особа: Державний нотаріус Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області Щербина В.В., про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,мотивуючи вимоги тим,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 5,6187 га, яка розташована на території Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області.

Позивач, відповідно до ст.1266 ЦК України, є спадкоємцем майна померлого, як племінниця, оскільки померлий був її рідним дядьком. Для отримання спадщини вона не змогла своєчасно звернутися до нотаріальної контори, оскільки, у неї були відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини між нею та померлим, а також, необізнаністю щодо наявності майна у спадкодавця. Про наявність спадкового майна вона дізналася лише у 2019 році та звернулась до нотаріуса, але їй було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин.

У грудні 2019 року вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та 01 квітня 2020 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було ухвалено рішення, яким встановлено факт, що ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним дядьком по батьківській лінії ОСОБА_1 .

З 25 березня 2020 року у зв`язку із розповсюдженням COVID-19, вона не могла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Просила визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці, з дня набрання сили рішенням суду, для подання до державного нотаріуса Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Близнюківська селищна рада Лозівського району Харківської області, від імені та в інтересах якої за дорученням діє Павлюченко О.В., просить скасувати рішення суду, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, необґрунтованість рішення та порушення норм матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що судом першої інстанції не з`ясовано які саме перешкоди завадили позивачу звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини або надіслати таку заяву у відповідний строк засобами поштового зв`язку, а також, не обґрунтовано висновок про те, що поважними причинами пропуску строку є необізнаність спадкоємця про існування спадщини чи існування перешкод по встановленню родинних зв`язків.Відсутність документів, що встановлюють факт родинних зв`язків спадкодавця із спадкоємцем, без установлення інших об`єктивних, непереборних істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не може свідчити про поважність пропуску строку на її прийняття, тим паче, що на законодавчому рівні питання відкриття спадщини без надання таких документів врегульовано належним чином.

Обґрунтування позиції суду щодо поважності пропуску строку на прийняття спадщини тим, що в державі було введено карантині обмеження у зв`язку із COVID-19 є таким, що порушує норми матеріального права, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» карантин на території країни введено з 12 березня 2020 року, тобто через 11 років після спливу строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду проведеному в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу «EasyCon» представник позивача ОСОБА_1 адвокат Остапенко С.Ю. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 112,114,117). Від представника Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області Павлюченко О.В. електронною поштою надійшла заява про розгляд справи без участі представника (а.с. 106). Завідувач Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області Щербина В.В.,відповідно заяви, просила розгляд справи провести за відсутністю представника нотаріальної контори (а.с.115).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Остапенко С.Ю., дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 5,6187 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Близнюківської селищної ради на підставі розпорядження Близнюківської селищної районної державної адміністрації за № 367 від 13 грудня 2003 року,про що свідчить копія державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.12).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Близнюківстької селищної ради Близнюківського району Харківської області від 20 листопада 2019 року за № 2650, ОСОБА_2 до дня смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстровані особи не значаться (а.с.13).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданої Блізнюківською державною нотаріальною конторою 05 лютого 2020 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, нею був пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 квітня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним дядьком по батьківській лінії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку,що позивачем пропущено строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона не проживала з рідним дядьком, про існування спадщини не знала, а потім встановлювала факт родинних стосунків, крім того, у державі було введено карантині обмеження у зв`язку із COVID-19, тому, строк на прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях;12611265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у 2020 році, тобто, після спливу 11 років.

При оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Зазначені позивачем, причини поважності пропуску строку для прийняття спадщини, а саме, необізнаність, що померлий дядько позивача мав земельний пай, тобто, необізнаність про наявність спадкового майна; що позивач не мала змоги звернутись із заявою у встановлені строки, у зв`язку з відсутністю документів щодо підтвердження родинних зв`язків, тобто, встановлення факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини; введення з 25 березня 2020 року карантинних обмежень у зв`язку із поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, не можуть бути визнані поважними, оскільки вказані причини, не свідчать про наявність об`єктивних та непереборних перешкод, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Таким чином, у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, а тому, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Відповідно до статей 12, 76, 77 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В оцінці дотримання норм процесуального права щодо оцінки зібраних у справі доказів, суд апеляційної інстанції враховує , що неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для вмотивованого висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже саме зазначені позивачем обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які унеможливлювали звернення ОСОБА_1 до нотаріуса у визначений законом строк для прийняття спадщини не надано, апеляційний суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції не дослідив належним чином фактичні обставини у справі, та, як наслідок дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених підстав, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п.п. «в» п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України,суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Оскільки суд апеляційної інстанції скаргу відповідача задовольнив повністю, понесені судові витрати, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 1488,60 грн (а.с.88) підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, третя особа: Державний нотаріус Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області Щербина Вікторія Володимирівна, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , на користь Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, , яка знаходиться за адресою: 64801, Харківська область, смт Близнюки Лозівського району, вул. Свободи, буд. 30, судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 07 березня 2023 року .

Судді: