Справа № 367/8033/19
Провадження № 2/367/994/2023
РІШЕННЯ
Іменем України

08 лютого 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі судових засідань Валюх В.І.,

справу за позовом позову Кредитної спілки "Істок" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Істок" про визнання умов договору несправедливими,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява Кредитної спілки "Істок" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 жовтня 2017 року до Кредитної спілки "Істок" звернувся ОСОБА_1 (далі - Відповідач 1) із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління кредитної кредитної спілки на підставі рішення спостережної ради кредитної спілки про делегування правлінню повноважень заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом ОСОБА_1 в члени Кредитної спілки "Істок". В той же день 25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковими касовими ордерами № 768-33 від 25 жовтня 2017р. та № 768-34 від 25 жовтня 2017р. Таким чином, на підставі ст. 10, ч.2 ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки», ОСОБА_1 набув членства у кредитній спілці "Істок".

21 грудня 2018 року Відповідач 1 подав до Позивача заяву на отримання кредиту. 21 грудня 2018 року кредитний комітет Позивача прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки Відповідачу. 21 грудня 2018 року Позивач та Відповідач 1 уклали Договір про споживчий кредит № ДК2-722 (далі - Кредитний договір).Зазначають про те, що Позивач є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених Законом України «Про кредитні спілки». Кредит надано члену кредитної спілки на умовах зворотності, платності, строковості, забезпеченості та цільового використання на підставі Параграфу 1 та 2 Глави 71 ЦКУ, ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки», п. 5.1. Статуту кредитної спілки.
Так, Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, Позичальник отримав кредит у сумі 80 000 грн. 00 коп. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни, встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 24 календарних місяці, до 21 грудня 2020 року. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Відповідно до п.2.5. Кредитного договору плата за падання кредиту становить 87,67 грн, щоденно (далі по тексту - плата).
Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, що підтверджується видачею Позичальнику кредиту відповідно до умов Кредитного договору.
Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача за вказаним Кредитним договором, 21 грудня 2018 року Кредитна спілка «Істок» уклала з ОСОБА_2 (далі - Відповідач 2) Договір поруки № ДК2-722 ДП1 (далі по тексту Договір поруки).
Згідно п. 4.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі, вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань (далі по тексту -Графік), що наведено у додатку до Кредитного договору, який є його невід`ємною і частиною.
Згідно п.4.3. Кредитного договору платежі проводяться Позичальником згідно з Графіком у повному обсязі шляхом внесення готівкою в касу або на зазначений у договорі рахунок.
Відповідач 1 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи умови Кредитного договору.
Вказують про те, що у зв`язку з порушенням умов Кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з Графіком, на виконання заходів досудового врегулювання спору, визначених п.п. 6.2.2., 6.3. Кредитного договору, 12.07.2019 року, Відповідачу 1 ОСОБА_1 на адресу, вказану в розділі 9, згідно п. 8.8, кредитного договору: АДРЕСА_1 , та 12.07.2019 року Відповідачу 2 ОСОБА_2 на адресу, вказану в розділі 6, згідно п. 5.7. Договору поруки: АДРЕСА_2 , в/ч, були направлені Вимоги про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по Кредитному договору.
Вказані звернення було залишено без відповіді та борг по сьогоднішній день Відповідачем 1 та Відповідачем 2 не погашено.
Відповідно п. 6.2.2. кредитного договору, у разі затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або відсотків більш як на один календарний місяць кредитор набуває права вимагати від Позичальника дострокового погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за Договором; вимагати відшкодування збитків, завданих Кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов цього Договору; вимагати від поручителів дострокового повного погашення Кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору.
25 лютого 2019 року Позивачем і Відповідачем 1 внесено зміни в кредитний договір шляхом укладання додаткового договору №1 до кредитного договору, згідно якого плата становить 350,68 грн., щоденно, та який є невід`ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до п.1.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у сумі 80 000 грн. 00 коп.
Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору сплата кредиту, плати та відсотків здійснюється згідно Графіку.
Відповідно до Графіку Позичальник зобов`язаний здійснювати щомісячний платіж по датам, вказаним у Графіку, у розмірі 6 000 грн. 00 коп., що складається з частини основної суми кредиту та нарахованої плати за фактичну кількість днів в місяці між плановими датами, починаючи з дати надання кредиту.
Станом на дату подання позовної заяви 26.09.2019р. позичальник мав би сплатити за Графіком 9 (дев`ять) платежів по 6 000 грн. 00 коп., загалом 54 000 грн. 00 коп. Проте, Позичальник замість 9 платежів за Графіком здійснив 2 платежі за графіком та 2 платежі з порушенням Графіку, всього на загальну суму 34 735 грн. 00 коп., з якої 15 995 грн. 29 коп. основної суми кредиту та 18 739 грн. 71 коп. - плата.
Таким чином, позичальником сплачено 15 995 грн. 29 коп. основної суми (тіла) кредиту. Отже, залишок основної суми (тіла кредиту) становить: 80 000 грн. 00 коп. - 15 995 грн. 29 коп. = 64 004 грн. 71 коп.
Відповідно до п.п.2.5.-2.6. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплатити у розмірі 87,67 грн. щоденно за фактичний термін користування кредитом.
Відповідно до п. 1 Додаткового договору від 25.02.2019р. № 1 до Кредитного договору плата складає 350,68 грн. щоденно з дня укладання додаткового договору. Відповідно до п.2.6. кредитного договору, нарахування плати починається з дня фактичного отримання Позичальником грошових коштів ... та здійснюється щомісячно, виходячи з фактичної кількості днів у місяці до дня повного погашення кредиту .
Таким чином, зазначають про те, що період, за який нараховується заборгованість у вигляді плати, розмір якої визначено вищезазначеним додатковим договором до кредитного договору становить 150 днів: з «25» лютого 2019р. по «15» березня 2019р. включно (19 днів), з «25» квітня 2019р. по «31» травня 2019р. включно (37 днів), з «25» червня 2019р. по «26» вересня 2019р. включно (94 дні).
Період за який нараховується плата, розмір якої визначено п.2.5. кредитного договору та який діяв до укладання вищезазначеного додаткового договору до кредитного договору становить 129 днів: з «21» грудня 2018р. по «24» лютого 2019р. включно (65 днів), з «16»березня 2019р. по «24» квітня 2019р. включно (40 днів), з «01» червня 2019р. по «24» червня 2019р. включно (24 дні).
Так, за період з «21» грудня 2018р. по «26» вересня 2019р. нараховано плати за користування кредитним договором № ДК2-722 від 21.12.2018р. у розмірі: 350,68 грн. * 150 к.д. + 87,67 грн. * 129 к.д = 63 911 грн. 43 коп.
За період з «21» грудня 2018р. по «26» вересня 2019р. Відповідачем 1 сплачено всього 34 735 грн. 00 коп., з яких 18 739 грн. 71 коп. зараховано на погашення плати.
Отже, прострочена заборгованість по платі по Кредитному договору складає:
63 911 грн. 43 коп. (нараховано) - 18 739 грн.71 коп. (погашено) = 45 171 грн. 72 коп.
Крім того, вказують, про те, що відповідно до п.п. 3.1-3.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплатити відсотки (проценти) у розмірі 0,001% річних за фактичний термін користування кредитом. Період, за який нараховуються відсотки становить 279 календарних днів - з «21»грудня 2018р. по «26» вересня 2019р. включно.
Таким чином, за період з «21» грудня 2018р. но «26» вересня 2019р. прострочена заборгованість по відсотках за кредитним договором становить: 80 000 * 0,001% *279/365 = 0 грн. 61 коп.
Отже, прострочена заборгованість по кредитному договору складає: залишок основної суми (тіла кредиту) 64 004 грн. 71 коп. + заборгованість по відсотках 0 грн. 61 коп. + прострочена заборгованість по платі за надання кредиту 45 171 грн. 72 коп. = 109 177 грн. 04 коп.
Також, відповідно до п. 4.7. Кредитного договору «Відповідальність сторін за порушення Договору. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів за Договором: у разі порушення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за Договором, можуть настати правові наслідки, встановлені Договором або законом, зокрема: п. 4.7.3. Повернення Позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за Договором, згідно ст. 625 ЦК України. 100% річних від простроченої суми, визначених п. 4.7.3. кредитного договору, згідно розрахунку становить 44867 грн. 28 коп. Інфляційні нарахування складають 873 грн. 42 коп.
Крім того, відповідно до пункту 4.7. кредитного договору «Відповідальність сторін за порушення умов Договору», пунктом 4.7.2. кредитного договору передбачено відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, згідно Графіку платежів. Станом на дату подання позовної заяви 26.09.2019р. позичальник мав би сплатити за Графіком 9 (дев`ять) платежів. В той же час, Позичальник замість 9 платежів здійснив лише 2 платежі за Графіком.Таким чином, штраф за кредитним договором за період з «25» лютого 2019р. по «26» вересня 2019р. становить 7 * 1000 грн *= 7 000 грн. 00 коп.
Отже, резюмують, що загальна заборгованість за кредитним договором за період з «21» грудня 2018р. по «26» вересня 2019р, становить 161 917 грн. 74 коп., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту = 64 004 грн. 71 коп.; заборгованість за платою = 45 171 грн. 72 коп.; заборгованість по відсотках =0 грн. 61 коп.; інфляційні нарахування = 873 грн. 42 коп.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3. кредитного договору = 44867 грн. 28 коп.; штраф 7000 грн. 00 коп.
Враховуючи наведене, просять суд достроково стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Істок» в солідарному порядку заборгованість за договором про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року станом на 26.09.2019 у розмірі 161 917 грн. 74 коп., стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Істок» в солідарному порядку сплачений судовий збір в розмірі 2428 грн. 77 коп.
20.01.2020 до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шейко В.В. надійшла зустрічна позовна заява, обґрунтована тим, що умови п.2.5., 2.6. Договору про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК» не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливими, що дає підстави звернутись до суду із позовною заявою щодо недійсності таких умов.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить судвизнати недійсними з моменту укладення Договору умови п.2.5., 2.6. Договору про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК». Визнати недійсним з моменту укладення Додатковий договір №1 від 25 лютого 2019 року до Договору про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК». Визнати недійсною з моменту укладення Договору умову п.4.1 Договору про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК» сплати позичальником нарахованої плати згідно Графіку платежів, а саме: 26.12.2018 року 328, 77 грн; 25.01.2019 року 2630, 14 грн; 25.02.2019 року 10 871,08 грн; 25.03.2019 року 9819, 04 грн; 25.04.2019 року 10 871,08 грн; 27.05.2019 року 10 520,40 грн; 25.06.2019 року 10 871,08 грн; 25.07.2019 року - 10 520,40 грн; 27.08.2019 року 10 871,08 грн; 25.09.2019 року 10 871,08 грн; 25.10.2019 року - 10 520,40 грн; 25.11.2019 року - 10 871,08 грн; 26.12.2019 року - 10 520,40 грн; 27.01.2020 року - 10 871,08 грн; 25.02.2020 року 9819, 04 грн; 25.03.2020 року - 10 520,40 грн; 27.04.2020 року - 10 871,08 грн; 25.05.2020 року - 10 520,40 грн; 25.06.2020 року - 10 871,08 грн; 27.07.2020 року - 10 520,40 грн; 25.08.2020 - 10 871,08 грн; 25.09.2020 року - 10 520,40 грн; 26.10 2020 року - 10 871,08 грн; 25.11.2020 року - 10 520,40 грн; 21.12.2020 року - 10 871,08 грн. Визнати припиненим Договір про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК».

В судове засідання представник позивача не з`явився. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вимоги первісного позову підтримує, просить задовольнити, в задоволені зустрічного позову просить відмовити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився. До суду від представника ОСОБА_1 адвоката Шейко В.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, просить в задоволенні первісного позову відмовити, вимоги зустрічного позову задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився. До суду від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просить в задоволенні первісного позову відмовити, вимоги зустрічного позову задовольнити.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, виходив з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 грудня 2018 року між Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 та Відповідачем за зустрічним позовом КРЕДИТОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК» було укладено Договір про споживчий кредит №ДК2-722 (далі Договір), за умовами якого КС «ІСТОК» надав ОСОБА_1 грошові кошти (Кредит) в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок строком 24 місяці.
Згідно п. 3.2. Договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних.
Умовами п. 4.1. Договору передбачено, що за обслуговування кредиту КС «Істок», Позивач за зустрічним позовом сплачує плату за надання кредиту щомісячно в розмірі, визначеному згідно п. 2.5. Договору, а саме в розмірі 87 (вісімдесят сім) гривень 67 копійок, частину кредиту та проценти за користування кредитом, згідно графіку.
Як вбачається із вказаного графіку Позивачу за зустрічним позовом за період з 11.12.2018 року по 21.12.2020 року необхідно сплатити вказаної плати - комісії в розмірі 63 890 (шістдесят три тисячі вісімсот дев`яносто) гривень 45 копійок. При цьому, як вказано у Додатковому Договорі №1 від 25 лютого 2019 року, у зв`язку з порушенням Позичальником Графіку повернення кредиту, плата за надання кредиту становить 350 (триста п`ятдесят) гривень 68 копійок щоденно.
Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вказаних умов, Кредитний договір №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Однак, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Аналіз умов кредитного договору №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року дає підстави прийти до висновку, що даний кредит є споживчим, а тому для врегулювання даних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про захист прав споживачів» ( у редакції, яка була чинною на момент укладення вказаного договору). Крім того, Заявка про отримання кредиту члена кредитної спілки «Істок», яка додана Позивачем за первісним позовом до матеріалів справи, в якій міститься прохання про надання кредиту для ремонту, тобто для споживчих потреб, що також свідчить про застосування в даних правовідносинах положень Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За змістом положень ст.11 закону «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 26.06.2007), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо. У договорі про надання споживчого кредиту зазначається в тому числі загальна вартість кредиту для споживача.

Така правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду у справі №444/484/15-ц.
Таким чином, плата за надання кредиту в розмірі 87 гривні 67 копійок щоденно, а з 25 лютого 2019 року у розмірі 350 гривень 68 копійок - є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме: за компенсацію сукупних послуг кредитодавця за рахунок Позивача за зустрічним позовом, що є незаконним у силу ч.5 ст.11, ч.ч.1, 2, 5, 7 ст.18 закону «Про захист прав споживачів».
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6-1746 цс.
Крім того, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено, що кредитодавцем є банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити. З огляду на те, що Позивач за первісним позовом наполягає та надає підтвердження того, що вони є фінансовою установою та мають відповідну ліцензію на здійснення відповідних дій щодо надання споживчих кредитів, положення Закону України «Про споживче кредитування» розповсюджуються на дані правовідносини.
Так, згідно ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»: «Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем».
Згідно формулювання п. 2.5. Договору №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, а саме: «Плата за надання кредиту становить 87, 67 грн. щоденно (далі по тексту плата)». А також формулювання Додаткового договору №1 від 25 лютого 2019 року: «Плата за надання кредиту становить 350, 68 грн щоденно (далі по тексту плата)».

Так, Відповідач за зустрічним позовом, встановивши в кредитному договорі сплату щоденної, що повинна сплачуватися щомісячно, комісії за надання кредиту, не зазначив, які саме послуги за вказану комісію (плату) надаються Позивачу за зустрічним позовом. При цьому Відповідач за зустрічним позовом нараховував, а Позивач за зустрічним позовом сплатив комісію за послуги, що фактично супроводжують кредит, а саме за надання кредиту кредитною спілкою, що є незаконним та не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Тим більше, що сума 63 890, 45 гривень, а після 25 лютого 2019 року 107 308, 08 гривень, яка нарахована кредитною спілкою до сплати за таке обслуговування є більшою, ніж сума, яку Позивач за зустрічним позовом отримав в кредит 80 000 гривень.

За таких обставин кредитний договір в частині встановлення щоденної плати за фактичне управління кредитом слід визнати недійсним.

Разом з тим, згідно положень статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Тому, як наслідок визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за надання кредиту, належить зобов`язати Відповідача за зустрічним позовом здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахувати сплачену Позивачем за зустрічним позовом суму в рахунок інших обов`язкових платежів, що передбачені умовами вказаного кредитного договору, що на думку суду буде повністю відповідати нормам чинного законодавства.
Тобто, Позивач за зустрічним позовом фактично повинен сплачувати основну суму кредиту (80 000 гривень) та процент за користування кредитом до якого входять розраховані платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця Відповідача за зустрічним позовом (0,001% річних). Будь-які інші плати за послуги не підлягають сплаті Позивачем за зустрічним позовом.
Таким чином, сплачена сума Позивачем за зустрічним позовом у сумі 34 753 (тридцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят три) гривні 00 копійок є сплаченою сумою основної суми кредиту та заборгованість Позивача за зустрічним позовом до договору №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року становить:
80 000 гривень 00 копійок 34 753 гривні 00 копійок = 45 247 (сорок п`ять тисяч двісті сорок сім) гривень 00 копійок.
Отже, умови п.2.5., 2.6. Договору про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК» не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливими. А тому, як наслідок визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за надання кредиту, належить зобов`язати Відповідача за зустрічним позовом здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахувати сплачену Позивачем за зустрічним позовом суму в рахунок інших обов`язкових платежів, що передбачені умовами вказаного кредитного договору.
Тому, як наслідок визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за надання кредиту, належить зобов`язати Відповідача за зустрічним позовом здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахувати сплачену Позивачем за зустрічним позовом суму в рахунок інших обов`язкових платежів, що передбачені умовами вказаного кредитного договору, що на думку Позивача за зустрічним позовом буде повністю відповідати нормам чинного законодавства.
Позивач за зустрічним позовом надав свій розрахунок того, що він фактично повинен сплачувати основну суму кредиту (80 000 гривень) та процент за користування кредитом до якого входять розраховані платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця Відповідача за зустрічним позовом (0,001% річних). Будь-які інші плати за послуги не підлягають сплаті Позивачем за зустрічним позовом.
Таким чином сплачена сума Позивачем за зустрічним позовом у сумі 34 753 (тридцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят три) гривні 00 копійок на момент подачі позовної заяви є сплаченою сумою основної суми кредиту та заборгованість Позивача за зустрічним позовом за договором №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року становить:
80 000 гривень 00 копійок 34 753 гривні 00 копійок = 45 247 (сорок п`ять тисяч двісті сорок сім) гривень 00 копійок.
21 січня 2020 року та 04.02.2020 року Позивачем за зустрічним позовом була сплачена остаточна сума боргу за кредитом у розмірі 45 247 (сорок п`ять тисяч двісті сорок сім) гривень 00 копійок, що було здійснено вже після звернення до суду із зустрічною позовною заявою та підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №9 від 21 січня 2020 року на суму 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень 00 копійок та дублікатом квитанції №0.0..1 від 04.02.2020 року на суму 247 (двісті сорок сім) гривень 00 копійок.

Згідно ст. 599 ЦК України: «Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином». Така ж позиція висказано в Постанові Верховного суду від 20.02.2019 року у справі №758/13462/15-ц де зазначається, що згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на внесення грошових коштів за Договором про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року на рахунок на ім`я Відповідача, є підстави вважати, що зобов`язання виконане належним чином та, відповідно, припиненим.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведені доводи та обґрунтування, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову Кредитної спілки "Істок" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Разом з тим, суд вбачає законні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Істок" про визнання умов договору несправедливими.

У зв`язку з відмовою в задоволенні первісного позову, відповідно до статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 203, 215, 626 628, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 2, 8, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст. 4, 12,13, 76-81, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Кредитної спілки "Істок" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,- відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Істок" про визнання умов договору несправедливими,- задовольнити.

Визнати недійсними з моменту укладення Договору умови п.2.5., 2.6. Договору про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , особа зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК» (, юридична адреса: 65049, Одеська область, м. Одеса, Адміральський проспект, б. 7, кім. 2).

Визнати недійсним з моменту укладення Додатковий договір №1 від 25 лютого 2019 року до Договору про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , особа зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК» (, юридична адреса: 65049, Одеська область, м. Одеса, Адміральський проспект, б. 7, кім. 2).

Визнати недійсною з моменту укладення Договору умову п.4.1 Договору про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , особа зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК» (, юридична адреса: 65049, Одеська область, м. Одеса, Адміральський проспект, б. 7, кім. 2) сплати позичальником нарахованої плати згідно Графіку платежів, а саме: 26.12.2018 року 328, 77 грн; 25.01.2019 року 2630, 14 грн; 25.02.2019 року 10 871,08 грн; 25.03.2019 року 9819, 04 грн; 25.04.2019 року 10 871,08 грн; 27.05.2019 року 10 520,40 грн; 25.06.2019 року 10 871,08 грн; 25.07.2019 року - 10 520,40 грн; 27.08.2019 року 10 871,08 грн; 25.09.2019 року 10 871,08 грн; 25.10.2019 року - 10 520,40 грн; 25.11.2019 року - 10 871,08 грн; 26.12.2019 року - 10 520,40 грн; 27.01.2020 року - 10 871,08 грн; 25.02.2020 року 9819, 04 грн; 25.03.2020 року - 10 520,40 грн; 27.04.2020 року - 10 871,08 грн; 25.05.2020 року - 10 520,40 грн; 25.06.2020 року - 10 871,08 грн; 27.07.2020 року - 10 520,40 грн; 25.08.2020 - 10 871,08 грн; 25.09.2020 року - 10 520,40 грн; 26.10 2020 року - 10 871,08 грн; 25.11.2020 року - 10 520,40 грн; 21.12.2020 року - 10 871,08 грн.

Визнати припиненим Договір про споживчий кредит №ДК2-722 від 21 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , особа зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), та КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «ІСТОК» (, юридична адреса: 65049, Одеська область, м. Одеса, Адміральський проспект, б. 7, кім. 2).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Мерзлий