ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/745/20 Номер провадження 22-ц/814/2029/23Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В.П. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
02 березня 2023 року м. Полтава
Судді члена колегії суддів Полтавського апеляційного суду П.С. Абрамова
у справі № 547/745/20 (провадження № 22-ц/814/2029/23) щодо рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду від 02 березня 2023 року за наслідками апеляційного перегляду рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Райземінвест-2017», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди землі, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію припинення права оренди землі, визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди землі.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 березня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Райземінвест-2017» задоволено, рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» відмовлено у повному обсязі, стягнуто з ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» на користь ТОВ «Райземінвест-2017» судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 12 612,00 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 35 ЦПК України суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.
Враховуючи те, що я є членом колегії суддів у даній справі, вважаю за необхідне викласти окрему думку з дотриманням вимог, які ставляться до постанов апеляційного суду з викладенням своєї позиції щодо результату розгляду апеляційної скарги.
Із рішенням колегії суддів не погоджуюсь, вважаю, що воно не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вважаю, що висновок апеляційного суду про відсутність підстав для визнання спірної угоди недійсною на підставі ст. 241 ЦК України є таким, що здійснений без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, без належної оцінки всіх зібраних у справі доказів в їх сукупності, та з порушенням норм процесуального права.
Згідно з положеннями статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.
За буквальним змістом статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, не схвалений довірителем, не породжує для особи-довірителя, від імені якої діяв представник, жодних правових наслідків
Разом із тим, на захист прав третіх осіб (тобто контрагентів), які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України встановлено виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень, а саме: що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язані діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
Тобто, для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 30 листопада 2022 року справа № 547/727/20-ц (провадження № 61-8667св22) (аналогічна справа за фактичними обставинами), передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду «Щодо застосування положень статті 241 ЦК України при оспоренні правочинів», зазначив, що встановлення ознак недобросовісності поведінки контрагента при укладенні договору з юридичною особою, від імені якої діє представник з перевищенням повноважень, за відсутності дій юридичної особи, які свідчать про прийняття його до виконання, є самодостатньою підставою для визнання такого договору недійсним.
Отже, з огляду на приписи статей 92, 237-239, 241 ЦК України, для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, підлягають доведенню такі обставини: невідповідність укладеного правочину інтересам позивача як довірителя; фактичне та змістовне перевищення представником наданих йому повноважень; відсутність наступного схвалення правочину довірителем, зокрема, відсутність обставин, які свідчать про прийняття довірителем до виконання правочину, вчиненого представником з перевищенням повноважень; контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. (тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа).
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд у даній справі, дійшли висновку про перевищення повноважень представником товариства, ОСОБА_3 , що діяв на підставі довіреності.
Незазначення у даній довіреності завдань та відповідних повноважень представника на розірвання укладених раніше договорів оренди землі чи зменшення земельного фонду ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» підтверджує те, що ОСОБА_3 , укладаючи оспорювану угоду про розірвання договору оренди, укладеного з ОСОБА_1 , діяв з перевищенням наданих йому повноважень.
З огляду на правомірний інтерес ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», як суб`єкта підприємницької діяльності, у збільшенні земельного фонду шляхом укладення договорів оренди з землевласниками та здійснення ефективної господарської діяльності шляхом обробітку орендованих земель й організації вирощування сільськогосподарських культур, укладення ОСОБА_3 від імені товариства з перевищенням повноважень непоодиноких аналогічних правочинів із різними орендодавцями, у зв`язку із чим за період часу з січня 2018 до серпень 2020 року із користування ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» вибуло 112 земельних ділянок площею приблизно 600 га, свідчить про невідповідність укладених правочинів інтересам товариства, та були спрямовані саме на те, щоб привести до припинення певних прав у позивача, з тією метою, щоб такі права набула інша юридична особа, бенефіціаром якої є згаданий колишній представник позивача.
Належними і достатніми доказами у справі підтверджується факт укладення спірного правочину саме всупереч інтересам позивача, як довірителя.
Жодних доказів, які б свідчили про схвалення товариством «ІПК «Полтавазернопродукт» правочину представника з перевищенням повноважень на припинення земельних правовідносин із ОСОБА_1 матеріали справи не містять, навпаки, з наявних у справі доказів вбачається, що ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» після підписання довірителем спірного правочину продовжило користуватися земельною ділянкою ОСОБА_1 та продовжило виплачувати останній орендну плату за користування орендованою землею, а дізнавшись про існування спірної угоди від 17.11.2017 ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» звернулось із заявою до правоохоронних органів про вчинення злочину.
Також, вважаю, що є підтвердженим факт, що контрагент товариства «ІПК «Полтавазернопродукт» за спірним правочином, ОСОБА_1 , діяла недобросовісно та нерозумно при укладенні спірного правочину.
Така недобросовісність та нерозумність в поведінці контрагента за спірним договором вбачається як на момент підписання спірної угоди, після її підписання, так і на час державної реєстрації угоди.
Апеляційний суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що спірна угода від 17.11.2017
вважається укладеною з часу її державної реєстрації, та на час здійснення її державної реєстрації (02.11.2019) ОСОБА_1 (або особа, яка діяла від її імені під час реєстрації спірної угоди) знала і могла знати, що ОСОБА_3 не є директором ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», а очолював лише його відокремлений підрозділ - «Агрофірма «Семенівська», відомості про що є у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а також не могла не знати, проявивши хоча б розумну обачність, що на час реєстрації спірної угоди від 17.11.2017 ОСОБА_3 взагалі не мав повноважень представляти ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», оскільки довіреність на представництво від 09.09.2016 була відкликана, відомості про що були доступні у Єдиному реєстрі довіреностей.
Вказані обставини апеляційний суд залишив поза увагою.
Вказуючи на добросовісність ОСОБА_1 апеляційний суд виходив з того, що довіреність не містила прямої вказівки, що ОСОБА_3 не уповноважений вчиняти дії щодо розірвання договорів оренди, а позивачем не доведено, що ОСОБА_1 надавалися на ознайомлення трудовий договір (контракт) ОСОБА_3 , Положення про виробничий підрозділ «Агрофірма «Семенівська», посадова інструкція директора виробничого підрозділу, та що їй роз`яснювався юридичний зміст вказаних документів щодо кола повноважень ОСОБА_3 .
Такий висновок апеляційного суду є безпідставним, на мою думку, оскільки, по-перше, у довіреності визначаються лише ті юридичні дії, які належить вчиняти представнику, а тому, зміст довіреності слід трактувати так, що вона не визначала повноважень ОСОБА_3 на розірвання договорів оренди. Як вірно установив суд першої інстанції, довіреністю прямо не передбачено право ОСОБА_3 на розірвання договорів оренди землі. А по-друге, враховуючи те, що у спірній угоді міститься посилання на довіреність, то ОСОБА_1 , на час її підписання, проявивши принаймні розумну обачність, мала можливість і повинна була знати, що товариство не уповноважувало ОСОБА_3 , як директора відокремленого підрозділу, на вчинення правочинів з розірвання раніше укладених товариством договорів оренди.
З огляду на те, що ОСОБА_3 діяв на підставі довіреності, предмет доказування у даній справі не покладав на позивача тягар доведення факту ознайомлення ОСОБА_1 з трудовим контрактом ОСОБА_3 чи його посадовою інструкцією, чи зі змістом Положення про виробничий підрозділ та зі Статутом товариства, а також факту роз`яснення останній змісту цих документів на предмет кола повноважень ОСОБА_3 .
Також, апеляційний суд без жодного обґрунтування не надав оцінки обставинам щодо поведінки ОСОБА_1 , з урахуванням їх послідовності та характеру, які також свідчать про наявність ознак недобросовісності поведінки останньої, як контрагента, за спірною угодою, а саме:
- відсутність звернень ОСОБА_1 до ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» про дострокове розірвання договору оренди землі;
- продовження ОСОБА_1 після підписання спірної угоди про розірвання договору оренди майже протягом двох років отримувати від ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» орендну плату;
- відсутність у ОСОБА_1 після підписання угоди про розірвання договору оренди у 2017 році жодного заперечення щодо фактичного використання земельної ділянки ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» аж до 2019 року, хоча до спірної угоди був підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки;
- невчинення ОСОБА_1 жодних дій щодо фактичного витребування земельної ділянки після підписання спірної угоди про розірвання договору оренди та акту прийому-передачі до нього.
- після розірвання діючого договору оренди землі з ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» ОСОБА_1 укладено новий договір оренди, але з товариством, одним із засновників якого є ОСОБА_3 .
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Доведена належними доказами у справі послідовність дій ОСОБА_1 , які суд першої інстанції оцінив як нелогічні, свідчить про недобросовісність та нерозумність в поведінці останньої.
Також, щодо посилання в постанові апеляційного суду на судову практику Верховного Суду у справах № 669/794/17, № 669/763/17, № 696/759/17 та № 669/801/17, вважаю за необхідне зазначити, що фактичні обставини у цих справах та у даній справі, яка переглядалась апеляційним судом, є зовсім відмінними.
Так, у всіх цих справах, які є аналогічними за фактичними обставинами, але відмінними за відповідачем, судами було встановлено, що директор ОСОБА_4 , діючи від імені ТОВ «Білогір`я Агро-М», укладав угоди про припинення дії договорів оренди землі без попередньої письмової згоди зборів учасників товариства, тобто з перевищенням повноважень. Суди дійшли висновку, з чим погодився Верховний Суд, про відсутність підстав для визнання оспорюваних угод недійсними, як таких, що вчиненні представником з перевищенням повноважень, оскільки встановлено, що власники спірних земельних ділянок (контрагенти) під час укладення спірних договорів діяли добросовісно, відповідно до вимог закону і не знали та не могли знати, що у директора товариства ОСОБА_4 були відсутні повноваження на вчинення цих правочинів. Верховний Суд відхилив доводи касаційної скарги про те, що оскільки відомості щодо директора товариства містяться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, то контрагенти повинні були знати про повноваження директора ТОВ «Білогір`я Агро-М», пославшись на те, що дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських достовірно не вказують на характер та обсяг обмеження директора у здійсненні представництва ТОВ «Білогір`я Агро-М».
У даній справі ОСОБА_3 не був директором товариства, а був директором лише його виробничого підрозділу на час підписання спірної угоди та перелік його повноважень передбачався довіреністю, зі змістом якої ОСОБА_1 мала можливість ознайомитись, а на час реєстрації спірної угоди ОСОБА_3 вже був звільнений з посади, взагалі не мав представницьких повноважень та довіреність останнього була відкликана, відомості про що містились в державних реєстрах.
З огляду на фактичні обставини спірні правовідносини у даних справах не є подібними, посилання на вказані справи апеляційним судом у постанові є нерелевантним.
Беручи до уваги вищевикладене, вважаю, що місцевий суд вірно визначився з характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив зібрані у справі докази, надав вірну оцінку доказам у справі в їх сукупності, та ухвалив рішення, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вважаю, що підстави для скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції були відсутні, а тому апеляційну скаргу ТОВ «Райземінвест-2017» необхідно було залишити без задоволення, а рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року підлягало залишенню без змін.
Суддя П.С. Абрамов