Справа №333/7355/20
Провадження№2/333/68/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участі секретаря судового засідання Панченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Комунарського районного суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду в м. Запоріжжя у грудні 2020 року надійшов позов від первинного позивача по справі ПАТ «ТАСКОМБАНК» в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №104/4262010-СК від 12.01.2018 року у розмірі 35 007,30 грн., та заборгованість по відсоткам у розмірі 19 512, 19 грн., на загальну суму 54 519 грн. 49 коп.; судовий збір.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, первинний позивач по справі ПАТ «ТАСКОМБАНК» посилався на те, що 12.01.2018 року між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір №104/4262010-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення Кредитного ліміту). Відповідно до умов надання та обслуговування Кредитної лінії та Паспорта споживчого кредиту предметом укладеного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах відновлювальної кредитної лінії:

-Встановлена сума кредитного ліміту - 36 837,30 грн.;

-Строк користування 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк;

-Відсотки за користування кредитом:

-39,6% - з 12.01.2018р. по 31.01.2019р.

-43,2% - з 01.02.2019р.

Відповідачем було відкрито поточний рахунок та отримано електронний платіжний засіб. Відповідно до Заяви про безготівкове перерахування коштів від 12.01.2018р. Відповідач ОСОБА_1 просив перерахувати кредитні кошти в сумі кредитного ліміту - 36 837,30 грн. з його рахунку № НОМЕР_1 відкритого на підставі Заяви-договіру №104/4262010-СК на вказані в Заяві від 12.01.2018р. реквізити в рамках програми «Рефінансування».

Кредитні кошти Відповідачу було надано, отже Кредитодавець свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

Але в подальшому, Відповідач допустив прострочення кредитного зобов`язання в розмірі 35007, 30 грн. заборгованості по тілу кредиту, та заборгованості по відсоткам в розмірі 19 512,19 грн.

З огляду на те, що ОСОБА_1 допустив неналежне виконання умов кредитного договору. Позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач на підтвердження заявлених позовних вимог надає суду:

- копію Заяви-договіру №104/4262010-СК від 12.01.2018р. з додатками в т.ч. умови надання та обслуговування Кредитної лінії, Паспорта споживчого кредиту, Опитувальника фізичної особи, заяви-анкети на оформлення банківських продуктів,дозвіл на обробку персональних даних;

- Заяви Відповідача на безготівкове перерахування коштів від 12.01.2018 р.

- Виписки від 10.12.2020 р. по особистому рахунку Позичальника за період з 27.12.2019 по 27.12.2019 р.

- Копії статутних документів Позивача.

Відповідачем було направлено суду відзив на позов, в якому відповідач проти заявленого позову заперечував, пояснюючи, що Відповідачем було підписано заяву-договір №104/4262010-СК від 12.01.2018р. з додатками в яких сторони погодили максимальний кредитний ліміт по договору в розмірі 36 837,30 грн. Тобто сторонами було погоджено максимальна можлива сума, яка може бути отримана по договору Відповідачем. Але Відповідач звертав увагу суду, що погодження суми кредитного ліміту не є тотожнім отримання ним такої суми. Відповідач вказував в відзиві, що Позивач вводе в оману суд по фактичному розміру боргу по кредитному договору. Відповідачем було подано 12.01.2018р. заявку на видачу йому кредиту в розмірі кредитно ліміту 36 837,3 грн., але така сума не була перерахована Позивачем, тому, що Відповідачем була зменшена на 50% сума заявки, тобто до 18 000 грн. Тому відповідно у Позивача і відсутні будь, які докази видачі такого кредиту в розмірі 36 837,3 грн. та відповідно отримання Відповідачем вказаної суми. Фактично відповідачем разово була отримана на момент подачі заявки сума в розмірі 18 000 грн. Дану суму відповідач погасив та надав суду копії банківських квитанцій про погашення вказаної суми.

08.02.2021 р. між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № б/н, відповідно до якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило свої права вимоги за договорами кредиту ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за Договором кредиту №104/4262010-СК від 12.01.2018р. В зв`язку з чим 06.04.2021р. ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з клопотанням про залучення до участі у справі правонаступника позивача та надавши суду копії документів підтверджуючих правонаступництво ТОВ «Вердикт Капітал».

Судом, клопотання ТОВ «Вердикт Капітал» про залучення до участі в справі в якості правонаступника позивача та розгляду в подальшому справи без участі представника правонаступника, задоволено.

Відповідач та його представник - адвокат Ференець О.Є. в судове засідання не з`явилися, надали контррозрахунок, згідно якого позовні вимоги не визнали, зазначили, що позивачем не надано доказів на видачу позивачем кредиту в розмірі 36 837,3 грн. та відповідно отримання Відповідачем вказаної суми, відповідачем було отримано на момент подачі заявки сума в розмірі 18 000 грн. Дану суму відповідач погасив та надав суду копії банківських квитанцій про погашення вказаної суми.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було 12.01.2018 року укладено Заяву-договір №104/4262010-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення Кредитного ліміту). Відповідно до умов Заяви-договіру №104/4262010-СК від 12.01.2018р. з додатками Банк надає кредит шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника вказаний в Заяві Позичальника на безготівкове перерахування коштів від 12.01.2018р.

Первинним позивачем по справі ПАТ «ТАСКОМБАНК», як доказ позовних вимог надано суду копію Заяви Позичальника на безготівкове перерахування коштів від 12.01.2018р. згідно якої позичальник просив банк надати йому кредит шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі 36837,3 грн. на належний йому рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа-Банк» у м.Києві з призначенням платежу: Для зарахування на рах. № НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 ОСОБА_1 згідно договору №500620042 від 26.09.2017р.

Вказана Заява позичальника прийнята спеціалістом ПАТ «ТАСКОМБАНК» з відміткою його прізвища та підписом. Про, що суд робить висновок, що банк та позичальник погодили порядок видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на вказаний банківський рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа-Банк» у м.Києві.

Але позивачем не надано суду доказів на підтвердження виконання умов Заяви-договору №104/4262010-СК та видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів згідно реквізитів Заяви Позичальника на безготівкове перерахування коштів від 12.01.2018р.

Надані суду позивачем Виписки по особовому рахунку позичальника від 10.12.2020р. за період з 27.12.2019р. по 27.12.2019р., не можуть бути належними доказами про виконання Позивачем своїх обов`язків по перерахуванню кредитних коштів тому, що вказані Виписки не мають жодної ознаки відношення до вказаного кредитного договору, вони не містять доказів перерахування грошових коштів на банківський рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа-Банк» у м.Києві, мають інші суми ніж погоджена сума кредиту відповідно договору, виписки мають дату формування 10.12.2020р., тобто фактично на два роки пізніше укладеного кредитного договору та сформовані за період 27.12.2019р. по 27.12.2019р., що також не має жодного відношення до виконання банком Заяви Позичальника на безготівкове перерахування коштів від 12.01.2018р.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це встановлено в частині першій статті 1048 ЦК України.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як передбачено статтею 1055 ЦК України.

Тобто, з аналізу вказаних норм випливає, що за кредитним договором позикодавець бере на себе обов`язок перерахувати кредитні кошти, а позичальник повернути на умовах визначених договором.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже з аналізу вказаних норм та виходячи з умов кредитного договору, належним доказом перерахування позикодавцем наданих кредитних коштів є виписка по рахунку позичальника про перерахування кредитних коштів у розмірі 36837,3 грн. на належний йому рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа-Банк» у м.Києві з призначенням платежу: Для зарахування на рах. № НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 ОСОБА_1 згідно договору №500620042 від 26.09.2017р.

Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року у справі 278/2177/15-ц

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на те, що позивачем не надано доказів видачі (перерахування) кредитних коштів, як-то виписку по рахунку позичальника про перерахування кредитних коштів у розмірі 36837,3 грн. на належний йому рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа-Банк» у м.Києві з призначенням платежу: Для зарахування на рах. № НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 ОСОБА_1 згідно договору №500620042 від 26.09.2017р. , а розрахунок заборгованості в розумінні приписів Закону не може бути беззаперечним доказом здійснення перерахування коштів, заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 18, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, ст. 526, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу небуло подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова