Справа №755/5103/22 2/760/3887/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 жовтня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 103 600 грн та моральну шкоду 10 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року відповідача визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України та призначено їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

25 листопада 2021 року ухвалою Київського апеляційного суду вищевказаний вирок скасовано, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених пунктом 4 частини першої статті 49 КК України та кримінальне провадження закрито.

Разом з тим, звільнення відповідача від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав не звільняє її від цивільно-правової відповідальності відшкодувати завдані матеріальні збитки та моральну шкоду потерпілому.

Так, в ході судового розгляду вищевказаного кримінального провадження було встановлено, що відповідач своїми умисними протиправними діями шляхом обману та зловживанням довірою заволоділа коштами позивача, чим спричинила матеріальні збитки на суму 103 600 грн. Водночас, ОСОБА_2 визнавала факт існування заборгованості у розмірі 101 882 грн.

Крім того, позивач вважає, що винними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, оскільки останній зазнав моральних страждань, які виразилися у душевних стражданнях у зв`язку з обманом, вимушений був безліч разів вмовляти та просити відповідача виконати роботу, з`ясовувати у безпосередніх виконавців робіт про реальний хід виконання робіт, внаслідок чого з`ясував, що підприємств виробника не існує і роботу ніхто не виконує. Також, змушений був звертатися до правоохоронних органів і навіть після вироку суду відповідач не повернула отримані обманом кошти. Так, постійне напруження та стрес негативно відобразились на самопочутті позивача, він перестав довіряти людям та втратив віру в чесність. Враховуючи викладене, оцінює моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Ураховуючи викладене, що позивач не пред`являв цивільного позову в кримінальному провадженні, звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року вищевказану справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 липня 2022 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26 грудня 2022 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи у її відсутність, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, в порядку частини десятої статті 187 ЦПК України, про поважність причин неявки суду не повідомила.

Крім того, у встановлений судом строк, не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін.

Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи клопотання представника позивача, в якому не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини сьомої статті 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Судом установлено, що вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України та призначено їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року, яка набрала законної сили, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_2 за частиною третьою статті 190 КК України скасовано зі звільненням ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених пунктом 4 частини першої статті 49 КК України, та кримінальне провадження закрито.

Відомості про пред`явлення позивачем цивільного позову у вказаному кримінальному провадженні у вищевказаних судових рішеннях відсутні.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року встановлено, що ОСОБА_2 в період з 15 травня 2011 року по 05 липня 2011 року, діючи умисно та з корисливих спонукань незаконно отримала від фізичної особи ОСОБА_1 в якості авансу за договорами поставки готівкові кошти, не маючи наміру здійснювати поставку та надання послуг, обумовлених вказаними договорами, після чого розпорядилась ними на власний розсуд, тим самим заволодівши чужим майном шляхом обману, спричинивши ОСОБА_1 майнову шкоди.

З огляду на наведене, викладені в ухвалі фактичні обставини спричинення шкоди потерпілому ОСОБА_1 та вина ОСОБА_2 в її спричиненні відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню.

Крім того, з ухвали вбачається, що кримінальне провадження закрито на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України, тобто з нереабілітуючих підстав, що не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18, провадження № 51-5289км19).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).

Шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Так, факт наявності збитків є доведеним в силу положень частини шостої статті 82 ЦПК України, а на підтвердження розміру завданої майнової шкоди позивачем надано до суду копії укладених між ним та відповідачем договорів поставки.

Судом установлено, що 16 травня 2011 року, діючи від імені директора ТОВ «Імперія. Ідея. Якість. Результат», відповідач уклала з позивачем, як фізичною особою, договір поставки виробів з деревини № 16/11, відповідно до умов якого ТОВ «Імперія. Ідея. Якість. Результат» виступало торговим представником ПП «Мрія», яке, згідно угоди про співпрацю, повинно було виготовити вироби з дерева - дверні блоки на суму 58 974,74 грн. В якості авансу за вказаним договором відповідач отримала готівкові кошти в сумі 42 000 грн, однак умови договору не виконала.

Крім того, цього ж дня між сторонами було укладено договір поставки виробів з деревини № 17/11, відповідно до умов якого ТОВ «Імперія. Ідея. Якість. Результат» виступало торговим представником ПП «Мрія», яке згідно угоди про співпрацю, повинно було виготовити вироби з деревини - сходи на суму 51 906,97 грн. За цим договором позивачем в якості авансу було сплачено готівкові кошти в сумі 25 000 грн, проте відповідачем не було надано обумовлені договором послуги.

Також, в цей же день було укладено між позивачем та відповідачем ще один договір поставки виробів з деревини № 18/11, відповідно до умов якого ТОВ «Імперія. Ідея. Якість. Результат» виступало торговим представником ПП «Мрія», яке згідно угоди про співпрацю, повинно було виготовити металокаркас під сходи на суму 13 068 грн. В якості авансу позивачем було переведено відповідачеві готівкові кошти в сумі 11 800 грн, проте роботу за даним договором було виконано частково та неякісно.

30 травня 2011 року між відповідачем, яка діяла від імені директора ТОВ «Імперія. Ідея. Якість. Результат», та позивачем як фізичною особою укладено договір поставки виробів з деревини № 21/11, відповідно до умов якого ТОВ «Імперія. Ідея. Якість. Результат», виступало торговим представником підприємства, яке в договорі не зазначене та яке, згідно угоди про співпрацю, повинно було виготовити вироби з металу - металеві двері на суму 35 755 грн. У якості попередньої оплати договору відповідачем було отримано від позивача готівкові кошти в сумі 25 000 грн, після чого, вироби виготовлено не було та умови договору не виконано.

Цього ж дня укладено між сторонами ще один договір № 22/11, відповідно до умов якого ТОВ «Імперія. Ідея. Якість. Результат» виступало торговим представником ПП «Аратта», яке, згідно угоди про співпрацю, повинно було виготовити меблеві конструкції - кухню на суму 76 054 грн, отримавши в якості авансу 56 200, однак послуги обумовлені договором надано не було.

Таким чином, за вищевказаними договорами поставки позивачем було передано відповідачеві грошові кошти в якості авансу за надані послуги в загальній сумі 160 000 грн (42 000+25 000+11 800+56 200+25 000=160 000).

Разом з тим, позивач зазначає, що з моменту його звернення до правоохоронного органу з заявою про вчинення кримінального правопорушення відповідачем частково було повернуто кошти у розмірі 56 400 грн, що стороною відповідача спростовано не було.

Враховуючи викладене, розмір майнової шкоди, завданий позивачеві неправомірними діями відповідача становить 103 600 грн 0 = 103 600).

Згідно з частиною першою статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В силу положень статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи викладене, позивачу внаслідок кримінального правопорушення відповідача, яка протиправно, шляхом обману, заволоділа коштами на суму 103 600 грн, завдано майнову шкоду, яка підлягає відшкодуванню, тому суд вважає вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди 10 000 грн, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною третьою встановлено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що позивачеві вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, як потерпілого у кримінальному провадженні, а також у зв`язку із фактичною втратою майна, яке відповідачем повернуто не було, необхідністю звертатися до правоохоронних органів.

Враховуючи викладене, тривалість вимушених змін у житті позивача, пов`язаних з тим, що він був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення та захисту своїх прав, вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що на користь позивача із відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10 000 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову до суду, його позов задоволений у повному обсязі, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 136 грн, у цій справі стягнути з відповідача на користь держави.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то позивач не позбавлений змоги подати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки в позовній заяві наводив попередній розрахунок витрат, пов`язаних із правничою допомогою, а також до закінчення розгляду справи зазначив, що відповідні докази будуть надані до суду.

На підставі викладеного та керуючись статтею 128 КПК України, статтями 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177, 1192, ЦК України, статтями 1-18, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 272, 280-284, 289, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану майнову шкоду у розмірі 103 600 (сто три тисячі шістсот гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч гивень) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 136 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Л. М. Ішуніна