Провадження №2/523/1316/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської Ради про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Одеської міської Ради про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого «Одеською універсальною біржею товарів та послуг» 14.04.2000р. за реєстрованим №1124, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 29.06.2000р. у реєстраційній книзі 357 пр., стор. 191 за №1669 набув право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,9 кв.м., у тому числі житловою площею 17,6 кв.м.. Вищевказана частка квартири була йому продана батьком ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_3 помер, у зв`язку з чим, він почав оформляти спадщину. В процесі підготовки документів, він встановив, що оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений «Одеською універсальною біржею товарів та послуг» 14.04.2000р., згідно якого його батько продав йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 був втрачений. В КП «БТІ» Одеської міської Ради він отримав довідку, згідно якої підтверджувалась реєстрація за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений «Одеською універсальною біржею товарів та послуг» 14.04.2000р., а також він отримав його копію.

На підставі ч. 1 ст. 392 ЦК України, позивач просив визнати за ним право власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,9 кв.м., у тому числі житловою площею 17,6 кв.м..

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також пояснив, що втратив оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений «Одеською універсальною біржею товарів та послуг» 14.04.2000р., згідно якого його батько продав йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . В той же час, він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно він є спадкоємцем майна після його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спадщина складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, а також пояснив, що Одеська міська Рада не може бути належним відповідачем по справі, а позивач має можливість підтвердити свої права в нотаріальному порядку.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Одеською універсальною біржею «Вітязь» 17.11.1999р. за реєстровим номером №99-0325, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 02.12.1999р. за №1669 в книзі 339пр. на сторінці 101.

14 квітня 2000р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_3 продав ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,9 кв.м., у тому числі житловою площею 17,6 кв.м.. Вищевказаний договір був посвідчений «Одеською універсальною біржею товарів та послуг» 14.04.2000р. за реєстрованим №1124, зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 29.06.2000р. у реєстраційній книзі 357 пр., стор. 191 за №1669.

Отже квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у рівних частках, тобто по 1/2 частки за кожним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 та після його смерті відкралась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,9 кв.м., у тому числі житловою площею 17,6 кв.м., яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Одеською універсальною біржею «Вітязь» 17.11.1999р. за реєстровим номером №99-0325, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 02.12.1999р. за №1669 в книзі 339пр. на сторінці 101.

09 листопада 2022р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого ОСОБА_1 є спадкоємцем майна після його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спадщина складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було втрачено оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого «Одеською універсальною біржею товарів та послуг» 14.04.2000р. за реєстрованим №1124, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 29.06.2000р. у реєстраційній книзі 357 пр., стор. 191 за №1669 на підставі якого йому належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку судом застосовується друга частина диспозиції 392 ЦК України, тобто визнання права власності у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Необхідно відзначити, що суд погоджується з представником відповідача, що Одеська міська Рада не порушувала жодні права позивача, але, в даному випадку, фактично Одеська міська Рада є вимушеним відповідачем по справі.

Так, судом встановлено, що сторона за договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого «Одеською універсальною біржею товарів та послуг» 14.04.2000р., тобто договору, який був втрачений позивачем, а саме ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Позивач ОСОБА_1 є його єдним правонаступником, як спадкоємець за заповітом, а також за законом.

Судовий розгляд пред`явлених вимог щодо визнання права власності, в порядку ст. 392 ЦК України, передбачає саме позовний порядок, тобто наявності позивача та відповідача, однак в даному випадку позивач не може бути одночасно відповідачем.

Отже єдиним можливим вирішенням даної ситуації є залучення в якості відповідача органу місцевого самоврядування, враховуючи положення ч. 2 ст. 355 ЦК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,9 кв.м., у тому числі житловою площею 17,6 кв.м.,

яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого «Одеською універсальною біржею товарів та послуг» 14.04.2000р. за реєстрованим №1124, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 29.06.2000р. у реєстраційній книзі 357 пр., стор. 191 за №1669.

Суд визнає позовні вимоги частково, оскільки позивачу ОСОБА_1 належить інша 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 листопада 2022р., яке видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В..

Суд також вважає, що судові витрати по справі необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Одеської міської Ради про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа задовольнити частково.

2. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,9 кв.м., у тому числі житловою площею 17,6 кв.м.,

яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого «Одеською універсальною біржею товарів та послуг» 14.04.2000р. за реєстрованим №1124, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 29.06.2000р. у реєстраційній книзі 357 пр., стор. 191 за №1669.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2023