справа 761/9879/23
головуючий у суді І інстанції Матвєєва Ю.О.
провадження № 22-ц/824/8272/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року про передачу справи за підсудністю

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про стягнення пені за договором, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до ТОВ «ВКФ Фарби України», у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 336 837 грн 67 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що указаний спір виник не з приводу нерухомого майна, а предметом позовних вимог є стягнення пені за договором. Пунктом 10.3 укладеного між сторонами договору від 28 січня 2015 року № 40/2/ШК визначено, що сторони домовились спори які виникають з приводу даного договору чи інших пов`язаних з ним відносин пред`являються за місце знаходження продавця. Відповідач знаходиться у м. Броварах Київської області, тому, застосовуючи загальну підсудність, суд першої інстанції дійшов висновку про передачу цієї справи за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Мамаєв Д.Ю. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року та направити справу до Шевченківського районного суду міста Києва.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у порядку захисту прав споживачів, тому на підставі частини 5 статті 28 ЦПК України вона, як споживач, на свій вибір пред`явила позов за місцем виконання договору. Фактично місце виконання договору від 28 січня 2015 року № 40/2/ШК знаходиться за адресою: вул. Українська, 6 у Шевченківському районі м. Києва, тому позивач вважає, що указана справа підсудна Шевченківському районному суду міста Києва.

Відповідач, повідомлений належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Судом встановлено, що 26 травня 2017 року ТОВ «ВКФ Фарби України» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі продажу майнових прав № 146/3/ШК, за умовами якого продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості - складової та невід`ємної частини об`єкту капітального будівництва - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді квартири, спорудження якої здійснює продавець.

Звертаючись з указаним позовом до Шевченківського районного суду міста Києва, ОСОБА_1 посилалася на те, що у правовідносинах з відповідачем вона є споживачем і предметом спору є стягнення на її корись пені на підставі статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому вона має право на вибір територіальної підсудності відповідно до частини 5 статті 28 ЦПК України і звернулась до суду за місцем виконання договору - місцезнаходженням майна.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржену ухвалу, керувався вимогами частини 2 статті 27 ЦПК України, якою регулюється підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, та виходив з того, що пунктом 10.3 указаного договору визначено, що спори які виникають з приводу даного договору чи інших пов`язаних з ним відносин пред`являються за місцем знаходження продавця.

Відповідно до частини 2 статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, частиною 5 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_1 посилалась на положення Закону України «Про захист прав споживачів», тобто вона, як споживач, скористалася своїм правом на вибір підсудності цієї справи.

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками, продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз`яснено, що споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Відповідно до роз`яснення, яке надано судам у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, передбаченої статтею 30 цього Кодексу (частина 16 статті 28 ЦПК України).

Верховний Суд в ухвалі від 02 липня 2018 року, справа № 552/9770/14-ц (провадження № 61-36739 ск18) вказав на те, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Позивач самостійно визначає підставу та предмет позову, а тому якщо у позовній заяві міститься посилання на порушення відповідачем прав позивача як споживача, право вибору суду для звернення з таким позовом належить позивачу. Якщо пред`явлення позову не пов`язано із захистом прав споживачів, встановлена для цих позовів альтернативна підсудність не застосовується.

Підстави позову ОСОБА_1 обґрунтовані порушенням відповідачем її прав як споживача.

Також апеляційний суд зауважує, що положеннями ЦПК України не передбачено можливості визначення підсудності справи самими сторонами у договорі.

За таких обставин висновок суду про те, що справа не підсудна Шевченківському районному суду міста Києва є помилковим.

Таким чином, позивач, яка звернулася до суду з позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», скористалася правом, наданим їй частиною 5 статті 28 ЦПК України, та звернулася із позовом до суду за місцем виконання договору купівлі-продажу майнових прав, що територіально розташоване у Шевченківському районі міста Києва.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність підстав для передачі справи на розгляд до іншого суду. У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська