ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 27 квітня 1996 року по 18 грудня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі ОСОБА_1 . За час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, будучи працездатним та маючи можливість утримувати дитину, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини, починаючи з 10 липня 2019 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2019 і до досягнення повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення позову, виходячи з підстав його обґрунтованості та доведеності обов`язку батька утримувати свою неповнолітню дитину.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою добровільне виконання обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини, у встановленому законодавством обсязі.

Зазначає, що систематично бере участь у вихованні неповнолітньої доньки, робить їй цінні подарунки, на випускний вечір придбав доньці святкову сукню, ювелірні прикраси, взуття, що вартувало значну суму коштів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 квітня 1996 року по 18 грудня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), яка мешкає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні, про що свідчить довідка від 05 липня 2019 року, видана квартальним комітетом №10 Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради (а.с.13).

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції вирішуючи спір, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог мотивуючи своє рішення тим, що відповідач, будучи здоровим та працездатним, як батько, зобов`язаний та має можливість утримувати свою неповнолітню дитину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у визначеному судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції добровільне виконання ОСОБА_1 обов`язку зі сплати аліментів, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки самостійна сплата коштів на утримання неповнолітньої дитини не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє відповідача, як батька від основного обов`язку по утриманню дитини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, щовідповідач систематично бере участь у вихованні своєї неповнолітньої доньки, робить цінні подарунки, на випускний вечір придбав святкову сукню, ювелірні прикраси та взуття, що вартувало значну суму коштів, не заслуговують на увагу колегії суддів,оскільки законодавством не обмежено право батька надавати добровільну матеріальну допомогу, окрім сплати аліментів.

Водночас колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись до суду з позовом саме про зміну встановленого розміру аліментів за наявності доведених підстав, передбачених положеннями ст.192 СК України.

Фактично доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними, оскільки не спростовують обов`язок батька брати участь у матеріальних витратах на неповнолітню дитину, яка потребує такої допомоги.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова