Справа № 490/672/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 75 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди внаслідок невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору, зокрема підстав ненадання належних умов для праці. Заяву обґрунтував тим, що 15 листопада 2021 року він був звільнений за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпПУ відповідно до його заяви про звільнення 09.11.2021 року у зв`язку із тим, що регіональний офіс водних ресурсів у Миколаївській області не виконує законодавство про працю, умови колективного договору, зокрема з підстав ненадання належних умов для праці.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2023 року дану справу розподілено на суддю Черенкову Н.П. та отримана останньою 30.01.2022 року.

Вивчивши надані матеріали, суддя приходить до висновку про неможливість розгляду даної справи з огляду на наступне.

25.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області, в якому просив зобов`язати відповідача сплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу та поновити його на роботі.

Ухвалою від 10.08.2020 року у справі №490/3732/20 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Черенковій Н.П., відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/3732/20 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

25.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ №179-П від 10 листопада 2021р. уповноваженої особи Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області з 15 листопада 2021р.; стягнути з Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення 15 листопада 2021р. по час поновлення на роботі.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 31.01.2022 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду вищевказаної позовної заяви на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Рішенням судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 23 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2022 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.01.2023 року № № 490/624/22 провадження № 61-11384св22 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Виписане свідчить про те, що даний позов пов`язаний з позовом ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про поновлення на роботі, по якому суддя Черенкова Н.П. ухвалою від 31.01.2022 року відведена.

Тому, з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості головуючого у справі, суддею Черенковою Н.П. заявлено самовідвід.

Порядок вирішення заявлено самовідводу регламентований ст. 40 ЦПК України, якою передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у ст.ст. 36, 37, 38 даного Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Стаття 36 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У пункті 2.5 "Бангалорських принципів поведінки судді" від 19.05.2006 року (схвалені резолюцією Економічною та Соціальною радою ООН від 27.07.2006 року №2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно ч. 7 ст. 56 "Закону України Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений (рішення у справі Білуга проти України та у справі Ветштайн проти Швейцарії)

Для усунення сумнівів в тому, що рішення по справі буде ухвалено безстороннім та неупередженим судом, саме з ціллю збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду, вважаю за необхідне завити самовідвід по справі №490/672/23.

Керуючись ст. 36, 41 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди.

Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова