КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1852/20
Провадження № 2-др/534/12/22
16 січня 2023 року місто Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Морозова В.Ю., за участю: секретаря судового засідання Циганко М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на правничу допомогу у справи за позовом Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_2 » до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.12.2022 позовні вимоги Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_2 » до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_2 » завдані збитки в порядку регресу, в розмірі 8 949 (вісім тисяч дев`ятсот сорок дев`ять сім) грн. 73 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_2 » судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_2 », витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 299 (сім тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень 80 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

20.12.2022 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про розподіл судових витрат, а саме витрат понесених ним на оплату професійної правничої допомоги у сумі 7 800 грн.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.12.2022 вище вказана заява прийнята та призначена до розгляду у судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У цій справі підставою для звернення із заявою про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є приписи статей 133, 141 ЦПК України, і вимога відповідача обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених ним судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів доданих до заяви про стягнення судових витратна правничу допомогу з позивача Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_2 » на користь відповідача ОСОБА_1 долучено копію договору б/н про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2022, копію акту № 1 від 01.08.2022 виконаних робіт за договором про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2022, копію акту № 2 від 02.08.2022 виконаних робіт за договором про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2022, копію акту № 3 від 01.08.2022 виконаних робіт за договором про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2022, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Кириченко Г.В. при наданні професійної правничої допомоги ОСОБА_1 , копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 277 виданого на ім`я Кириченко Г.В.

Таким чином, матеріали справи містять докази понесення відповідачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 7800 грн. 00 коп.

Оскільки в задоволенні позову відносно відповідача ОСОБА_1 було відмовлено, понесені відповідачем витрати пов`язані з наданням правничої допомоги мають бути стягнуті з позивача по справі.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті12,46,56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд вважає, що відповідачем доведено суму витрат на правничу допомогу у розмірі 7800 грн. належними та допустимими доказами, є співмірними.

Таким чином, заява відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, підтверджується належними доказам та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.142,247,257,260-261ЦПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на правничу допомогу у справи за позовом Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_2 » до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з товариства з Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_2 », РНОКПП НОМЕР_1 , на користь відповідача ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7800 (сім тисяч вісімсот гривень) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування позивача: Фізична особа - підприємець « ОСОБА_2 », РНОКПП НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 .

Відомості, які суд не оголошує щодо учасників справи при проголошенні рішення суду:

Повне найменування відповідачів: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2

Суддя В.Ю. Морозов