Справа № 191/107/22
Провадження № 2/191/35/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 лютого 2023 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Костеленко Я.Ю.
за участю секретаря Омельченко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
Позивач звернувся до відповідача ОСОБА_1 з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.07.2019 о 00 год. 30 хв. у м. Львів відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом RENAULT, реєстраційний № НОМЕР_1 з причепом KRONESD, реєстраційний № НОМЕР_2 скоїв зіткнення з транспортним засобом MAN реєстраційний № НОМЕР_3 з причепом SCHM1 Т2 SKO, реєстраційний № НОМЕР_4 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124, та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу RENAULT, реєстраційний № НОМЕР_1 застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ9216755, страхувальником є відповідач ОСОБА_1 .
Відповідно до Постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2019 по справі № 191/2997/19 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до Постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.10.2019 по справі № 191/2998/19 було встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт.
На підставі страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 60 935, 41 грн.
Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, страховик після виплаті страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного: чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Оскільки відповідач є страхувальником транспортного засобу, яким керували в стані алкогольного сп`яніння, то згідно ст. 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, повинен відшкодувати позивачеві в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмір 60 935,41 грн. У зв`язку з вищенаведеним просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 60 935, 41 грн., та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.
Представником позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Капля Ю.С. при зверненні до суду із даним позовом зазначено, що позовні вимоги остання підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином, відзиву не надала. Відповідно до ст.187 ЦПК України виклик відповідача також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
У зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне.
Судом встановлено, що 16 липня 2019 року о 00-30 годині в м. Львів по вул. Шевченка, біля будинку №335 водій ОСОБА_2 ,керуючи т/з RENAULT MAGNUM 460 д.н.з НОМЕР_1 та причепом KRONESD д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль MAN Т6ХІ8.400 д.н.з. НОМЕР_3 , причеп SCHMI T2 SKO д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 . В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП .
Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (справа №191/2997/19). Зазначена постанова набрала законної сили 20.10.2019 (а.с.11).
Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Провадження у справі стосовно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (справа №191/2998/19). Зазначена постанова набрала законної сили 08.11.2019.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди зокрема, щодо винуватості ОСОБА_2 та перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановами суду у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.
Згідно електронного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ916755, діючого на 16.07.2019, забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки RENAULT MAGNUM 460 д.н.з НОМЕР_1 . (а.с.14-15). Власником транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT MAGNUM 460 д.н.з НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .
З матеріалів справи слідує, що потерпіла сторона ПП «Транс Логістик» звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування та із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.16-19,38).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За правилами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В силу приписів ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч.1 ст.10 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору
Відповідно ч.1 до ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.
Згідно зі ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Правовідносини щодо відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, також регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з вимогами підпункту 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 ст.33 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Підпунктом «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Отже процесуальним законом на відповідача покладено обов`язок спростування правових підстав позову, проте відповідач таким правом не скористалась, відзиву не подала, інших доказів, що спростовують твердження позивача суду не представила.
Відповідно до частини 1статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доказів, які б спростовували викладені обставини, матеріали справи не містять.
Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи в контексті викладених норм законодавства, а також досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди.
Суд погоджується, що у позивача виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 як до страхувальника транспортного засобу в розмірі понесених витрат, оскільки особа, яка керувала транспортним засобом на момент ДТП перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 2270,00 грн.
Керуючись ст. 259, 263-265, 279, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Я. Ю. Костеленко