Справа № 484/2533/22
Провадження № 2/484/79/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023р.Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання Шаповалова В., Бикова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди в розмірі 7611 грн. солідарно та моральної шкоди в розмірі по 5 000 грн з кожного.

Вимоги про стягнення майнової шкоди позивачка мотивувала тим, що з вини відповідача ОСОБА_3 , який кинув запалену цигарку у двері її сараю, сталась пожежа, внаслідок якої він був майже знищений.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди позивачка вказала, що відповідачі постійно ображають її нецензурною лайкою та погрожують знищити її майно, що призводить до порушення стану її здоров`я, а саме: у неї підвищується тиск, болить голова. Крім того, вона боїться спати уночі, весь час знаходиться у напруженні, нервує. З метою покращення стану здоров`я та відновлення рівноваги, вимушена вживати ліки. Вказане призвело до порушення її побуту та сталих правил життя, отже вона змушена докладати зусиль для відновлення морального стану.

Ухвалою від 07.09.2022р. позовна заява прийнята до розгляду, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 29.09.2020р., яке було відкладене за клопотанням представника позивачки для надання додаткових доказів на 13.10.2022р.

Підготовче засідання 13.10.2022р. за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Окольчишиної І.М. відкладене на 01.11.2022р.

19.10.2022р. від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому остання позовні вимоги не визнала, вказуючи, що такі вимоги є безпідставними, оскільки позивачкою не надані докази на обґрунтування вини відповідача ОСОБА_2 у завданні шкоди позивачці.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовче засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі. Клопотання про відкладення підготовчого засідання від нього не надходили.

Відповідь на відзив позивачка та її представник до суду не надали.

Ухвалою від 01.11.2022р. підготовче засідання було закрите, справа призначена до судового розгляду по суті. Крім того, за клопотанням позивачки та її представника в судове засідання були викликані свідки та витребувані з Первомайського районного відділу поліції Головного управління національної поліції матеріли по факту пожежі, яка відбулася 09.09.2021 на території домоволодіння позивачки.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримала позов у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову повністю через його безпідставність.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі. Клопотання про відкладення засідання від нього не надходили.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2005 є власницею Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , де вона й проживає. В іншій частині домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 проживає та зареєстрований відповідач ОСОБА_2

09 вересня 2021 року о 17:23год у дерев`яній господарчій будівлі, призначеній для зберігання садового майна, домоволодіння позивачки сталась пожежа, в наслідок якої знищені речі домашнього вжитку, пошкоджені стіни, підлога, двері та вікно будівлі.

Того ж дня позивачка, з приводу підпалу вказаної господарчої будівлі, звернулась до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області. На підставі її заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2021 внесені відомості за кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.2 ст. 194 КК України.

11.11.2021 кримінальне провадження постановою слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївської області Каменських А.В. було закрите через відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

Згідно звіту №1696 про оцінку ремонту зазначеної господарської будівлі від 23.05.2022 ринкова вартість ремонту даху сараю, пошкодженого полум`ям, станом на день проведення оцінки без врахування ПДВ складає 7611грн.

Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач ОСОБА_3 , який перебував у гостях відповідача ОСОБА_2 , кинув запалену цигарку у двері її господарчої будівлі, що стало причиною пожежі, внаслідок якої частково знищена зазначена будівля. На її думку, саме дії відповідача ОСОБА_3 стали причиною виникнення пожежі, отже він, а також відповідач ОСОБА_2 мають відшкодувати їй завдану шкоду в сумі 7611грн.

Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди у позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини завдавача шкоди.

При цьому особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач має довести факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

У постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 564/973/19 Верховний суд вказав, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана особі і майну громадянина або завдана майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Розглядаючи спір про відшкодування завданої шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а відповідач має спростувати наявність своєї вини.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, під час розгляду справи позивачем не надані докази, які б доводили вину саме відповідачів у вчиненні дій, наслідком яких завдано шкоду позивачу, а також причинно-наслідкового зв`язку між пожежею та діями відповідачів та заподіяною майновою шкодою.

Звіт про причину виникнення пожежі, складений провідним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Первомайського РУ ГУ ДСНС України у Миколаївській області, який наявний в матеріалах кримінального провадження № 000670, не підтверджує наявність вини відповідачів у спричиненні шкоди, оскільки містить лише інформацію щодо факту пожежі, яка сталась 09.09.2021р., обсягу пошкоджень, а також щодо ймовірної її причини.

При цьому, згідно вказаного звіту, осередок пожежі знаходився у внутрішньому просторі господарчої будівлі. Найбільш ймовірною причиною пожежі, яка сталась 09.09.2021р., в приміщенні господарчої будівлі приватного домоволодіння, що перебуває у власності позивачки, є необережне поводження з вогнем господаркою.

ОСОБА_6 , яка була допитана в якості свідка, пояснила суду, що 09.09.2021р., близько 17.00год., вона разом зі ОСОБА_1 , вирішили підготувати вікна до фарбування. Через хвилин 20 сусіди почали кричати, що сталася пожежа. Вони побігли і побачили, що горить сарай, після чого викликали пожежних та працівників поліції. Вказала, що ОСОБА_2 вона не бачила, а ОСОБА_3 ходив по території домоволодіння ОСОБА_2 . Як почалася пожежа вона не бачила і про підпал нічого не знає.

Також, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , та остання 09.09.2021р. готувала вікна до фарбування. Того ж дня вона пішла до магазину. Повертаючись додому через 15 хвилин вона побачила пожежних, а потім приїхали працівники поліції. Хто підпалив сарай вона не знає, але вказала, що з вулиці туди залізти неможливо і якби не було б вживання алкогольних напоїв не було б і пожежі.

Крім того, свідок ОСОБА_8 , який обіймає посаду головного спеціаліста відділу муніципальної варти, в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2021р. ОСОБА_1 була на прийомі у міського голови і поскаржилась на свого сусіда ОСОБА_2 та підпал її сараю. Після чого міський голова доручив йому розібратися у даній ситуації, хоча дослідження обставин пожежі не входить до його обов`язків. Прибувши на місце він поспілкувався з ОСОБА_2 , який повідомив, що не причетний до пожежі та сказав, що може бути причетний його гість ОСОБА_3 . Після чого ОСОБА_2 зі свого телефону, подзвонив чоловіку, який представився ОСОБА_9 . Останній, під час телефонної розмови, сказав, що пожежа могла виникнути через те, що він кинув недопалок від цигарки на город ОСОБА_2 , від якого загорілась суха трава і вогонь перекинувся на сарай і повідомив, що він все відремонтує, однак цього не зробив.

Разом з тим, ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що достеменно не знає з ким розмовляв, а тому неможливо з упевненістю сказати, що він розмовляв саме зі ОСОБА_3 . Чи міг недопалок викликати пожежу і хто його кинув він не знає.

Крім того, пояснення ОСОБА_10 , з яким спілкувався свідок ОСОБА_8 по телефону, спростовуються звітом про причину виникнення пожежі, складеним провідним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Первомайського РУ ГУ ДСНС України у Миколаївській області.

При цьому, жоден із свідків не зміг пояснити причину пожежі та не був очевидцем того, що саме відповідачі її спричинили.

Відповідно до статті 90 ЦПК України показання свідка є одним із видів доказів у справі.

Згідно з частинами другою, третьою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, оцінивши показання свідків окремо, а також у сукупності з іншими дослідженими та оціненими доказами у справі, суд дійшов висновку, що показаннями свідків не встановлені винні дії відповідачів, що могли стати причиною пожежі, а також осередок загоряння та її причини.

Під час судового розгляду справи позивач та її представниця не заявляли клопотання щодо призначення відповідної судової експертизи.

За таких обставин, суд встановивши відсутність у матеріалах справи належних доказів доведеності вини саме відповідачів у вчиненні дій, наслідком яких завдано шкоду позивачці, причинно-наслідкового зв`язку між пожежею та діями відповідачів та заподіяною майновою шкодою, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачів майнової шкоди в розмірі 7611грн солідарно.

Крім того, позивачка просила стягнути з відповідачів завдану моральну шкоду в розмірі по 5 000грн з кожного, вказуючи, що відповідачі постійно ображають її нецензурною лайкою та погрожують знищити її майно, що призвело до порушення стану її здоров`я, її побуту та сталих правил життя.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанови) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови у позовній заяві має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 5 Постанови до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому школу та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, жодних належних та допустимих доказів того, що поведінка відповідачів спричинила позивачу моральну шкоду, завдала неабиякий стрес, змінила звичайний уклад її життя або спричинила моральні страждання у будь який інший спосіб, та що ОСОБА_1 з приводу погіршення стану свого здоров`я, стресового навантаження або погіршення загального самопочуття зверталась за консультацією або лікуванням до лікаря позивачем та її представником не надано та матеріали справи не містять.

Крім того, наявність моральної шкоди та її розміру повинні бути доведені та обґрунтовані на загальних підставах, однак сума моральної шкоди в розмірі 5 000грн. позивачем та її представником жодних чином обґрунтована не була.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову і в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: Літвіненко Т.Я.