ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1282/23 Справа № 183/3478/21 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року АТ КБ Приватбанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування своїх вимог АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що 25 червня 2018 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 5163 грн. 08 коп., яка складається із простроченого тіла кредиту. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Позивач 24 червня 2020 року направив претензію кредитора до Новомосковської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) з проханням повідомити спадкоємців про наявність заборгованості спадкодавця перед банком та включити ці вимоги до спадкової маси. 14 липня 2020 року позивачем було отримано відповідь нотаріуса, що при зверненні спадкоємців після померлого боржника із заявами про прийняття спадщини чи відмови від спадщини претензію буде доведено до їх відома, спадкова справа була заведена на підставі претензії позивача. Спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є - ОСОБА_1 , яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та, відповідно до ст.1278 ЦК України, є такою, що прийняла спадщину після позичальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16 січня 2021 року до спадкоємця померлого позичальника було направлено лист-претензію з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором, однак ніяких дій з боку ОСОБА_1 вчинено не було. На підставі викладеного АТ КБ Приватбанк просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 25 червня 2018 року у розмірі 5163 грн. 08 коп., яка складається із простроченого тіла кредиту.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просить рішення суду від 05 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ Приватбанк в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що 25 червня 2018 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено (а.с.2-6).

Позичальник ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.13).

Відповідно до положень п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п.1.1.7.3 умов та правил надання банківських послуг, картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий за заявою держателя.

Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Згідно з п.2.1.1.3.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, яка підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік відповідно до п.2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

В п.2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою зазначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер (а.с.108).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 перед банком станом на 15 липня 2018 року за договором б/н від 25 червня 2018 року у розмірі 5163 грн. 08 коп., яка складається із - простроченого тіла кредиту (а.с.7, 8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк, суд першої інстанції посилався на їх недоведеність належними та допустимими доказами у справі факту отримання спадщини відповідачем, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що 25 червня 2018 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився (а.с.2-6).

Позичальник ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.13).

Відповідно до положень п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п.1.1.7.3 умов та правил надання банківських послуг, картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий за заявою держателя.

Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Згідно з п.2.1.1.3.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, яка підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік відповідно до п.2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

В п.2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою зазначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим договором.

Зазначена вище заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору.

Відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів).

Банк належним чином виконав свої зобов`язання та відкрив ОСОБА_2 картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер (а.с.108).

Відповідач у справі ОСОБА_1 є матірю померлого позичальника ОСОБА_2 та на момент смерті позичальника була зареєстрована з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.62-65).

Банк зазначав, що у порушення умов кредитного договору, за життя ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 15 липня 2018 року за договором б/н від 25 червня 2018 року у розмірі 5163 грн. 08 коп., яка складається із простроченого тіла кредиту (а.с.7, 8).

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

24 червня 2020 року позивач направив претензію кредитора до Новомосковської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) з проханням повідомити спадкоємців про наявність заборгованості спадкодавця перед банком та включити ці вимоги до спадкової маси (а.с.107).

14 липня 2020 року позивачем було отримано відповідь нотаріуса, що при зверненні спадкоємців після померлого боржника із заявами про прийняття спадщини чи відмови від спадщини претензію буде доведено до їх відома, спадкова справа була заведена на підставі претензії позивача (а.с.68).

Спадкоємцем померлого є ОСОБА_1 , яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та, відповідно до ст.1278 ЦК України, є такою, що прийняла спадщину після позичальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 січня 2021 року до спадкоємця померлого позичальника було направлено лист-претензію з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.69-71).

Однак, ніяких дій щодо погашення заборгованості з боку ОСОБА_1 вчинено не було.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, АТ КБ Приватбанк просили суд стягнути з відповідачів заборгованість за договором б/н від ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 25 червня 2018 року у розмірі 5163 грн. 08 коп., яка складається із простроченого тіла кредиту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ Приватбанк не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, в зв`язку з чим в даному випадку не має підстав для застосування строку позовної давності.

Так Банк, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати спадкоємцем боржника обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Однак, слід зазначити, вимог щодо повернення заборгованості за поточним тілом кредиту банком не заявлено, оскільки така заборгованість відсутня.

У наданому банком розрахунку заборгованості, виписці по особовому рахунку зазначено, що за поточним тілом кредиту заборгованість за договором б/н від ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 25 червня 2018 року станом на 15 липня 2018 року відсутня (а.с.7, 8).

Таким чином, вимоги щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту не можуть бути задоволені оскільки умови, що до нарахування вказаної заборгованості - за поточним тілом кредиту не визначені в Анкеті-заяві від 25 червня 2018 року.

За таких обставин, враховуючи викладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова