Справа № 569/2272/23
УХВАЛА

09 лютого 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 2 054 654, 38 грн.

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 2 054 654, 38 грн.

Крім того, 07.02.2023 представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 в межах суми пред`явленого позову - 2 054 654, 38 грн, а саме на:

- квартиру загальною площею 60,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- приміщення аптеки (І поверх), загальною площею 60,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви представник зазначає, що сума, яка була передана позивачем відповідачу є значною, позивачем не отримано наданих грошових коштів, а тому є всі підстави вважати, що відповідач і надалі ухилятиметься від повернення коштів.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Крім того, ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Позивач звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики в сумі 2 054 654, 38 грн.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми процесуального права, з огляду на те, що між сторонами дійсно виник спір, заходи забезпечення позову, є співмірними заявленим вимогам, а також необхідними і достатніми для виконання судового рішення в разі задоволення позову, виходячи із забезпечення збалансованості інтересів сторін,наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Заходи забезпечення позову не порушують прав сторін або інших осіб, забезпечення позову відповідає позовним вимогам. Крім того, забезпечення позову є тимчасовим процесуальним обмеженням прав.

Також, зважаючи на характер забезпечення позову, суд не вбачає підстав для зустрічного забезпечення позову.

Керуючись ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 в межах суми пред`явленого позову - 2 054 654, 38 грн., а саме на:

- квартиру загальною площею 60,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- приміщення аптеки (І поверх), загальною площею 60,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підписана 09.02.2023.

Суддя Левчук О. В.