Справа № 301/613/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2021 року у складі судді Гички О.Б., у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

У березні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 07.12.2016 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000.00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 28.02.2021 року має заборгованість - 50453,38 грн., з яких: 44679,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту; 44679,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5773,66 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

З вказаних обставин, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 50453,38 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області (з врахуванням ухвали суду від 10.02.2022 року про виправлення описки) заявлений позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 44079,72 гривень та судовий збір в розмірі 1983,30 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не обґрунтував і не надав доказів заборгованості відповідача перед банком. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві. Апелянт звертає увагу на те, що не маючи заборгованості перед банком станом на 09.02.2017 року останнім було списано з карткового рахунку № НОМЕР_1 суму 5790,25 грн. В подальшому, позивач 01.04.2017, 01.09.2017, 01.12.2017, 01.01.2018, 01.02.2018, 01.07.2018, 01.08.2018, 01.09.2019, 01.10.2019, 01.11.2019, 01.12.2019, 01.02.2020, 01.03.2020, 01.04.2020, 01.05.2020, 01.06.2020, 01.07.2020, 01.08.2020, 01.09.2020, 01.10.2020, 01.11.2020, 01.12.2020, 01.01.2021 безпідставно списував з карткового рахунку відсотки за використання кредитного ліміту та пеню у період 01.12.2017, 01.02.2018, які не було обумовлені в анкеті заяві. Крім того, укладений між ним та банком кредитний договір без зазначення дати, у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не передбачає списання і за рекламні послуги. Однак, позивач списував з карткового рахунку апелянта суму «за рекламні послуги.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 07.12.2016 року та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

При цьому, у анкеті-заяві ОСОБА_1 не визначено відсоткову ставку, як і відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Також апеляційний суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 07.12.2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу ОСОБА_1 було видано дві кредитні картки: 26.04.2016 по 04/20, 07.11.2018 по 09/22 (а.с.16 т.1).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір без назви) розмір кредитного ліміту був встановлений у розмірі 500 грн. та в подальшому збільшувався та зменшувався, і остання зміна мала місце 07.09.2020 року в сторону зменшення до 0,00 грн. (а.с.15 т.1).

Однак, дату укладення кредитного договору між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 у зазначених довідках не вказано.

Згідно наданого позивачем розрахунку за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість станом на 28.02.2021 року у розмірі - 50453,38 грн., з яких: 44679,72 грн. - заборгованість за тілом кредита; в тому числі 0.00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту, 44679,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5773,66 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мешко В.М. заперечили щодо задоволення позову. Також відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь, де зазначено, що у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка приєднана до позовної заяви, дата і процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами та інші стягнення, які не можуть бути стягнуті за кредитним договором. Також те, що він не був ознайомлений з Умовами та правилами банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ним кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір без зазначення дати, у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), що є істотним порушенням, а тому даний позов не підлягає до задоволення.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги стягнення із відповідача суми простроченого тіла кредиту, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

На підтвердження позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.04.2014 року, позивач додав Витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/) та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому містяться тарифи щодо чотирьох продуктів - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT» та «Універсальна GOLD».

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, а саме й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Відтак позивач не довів факту прийняття ОСОБА_1 будь-яких умов щодо розміру відсотків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення прострочених відсотків у розмірі 5773,66 грн.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, Банк має право на стягнення у примусовому порядку з ОСОБА_1 фактично отримані суми кредитних коштів, а саме, заборгованість за поточним тілом кредиту, яка згідно з розрахунком заборгованості за даним договором відсутня.

В частині задоволеної позовної вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 44079,72 грн. слід зазначити наступне.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України до обов`язків позичальника за кредитним договором входить повернення одержаних коштів та сплата платежів, встановлених як винагорода кредитора за надання цих коштів, зокрема, відсотків за користування кредитом

З системного аналізу вищенаведеної норм слідує, що за своєю суттю прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не, власне, надані позичальнику в користування кошти.

Як вбачається із зафіксованих у розрахунку заборгованості та в банківській виписці даних, в рамках періоду, за який наданий розрахунок заборгованості, банк систематично без належних для того підстав і без належного узгодження із відповідачем додавав до суми кредиту нараховані відсотки та пеню, а також списував з карткового рахунку відповідача суму «за рекламні послуги, нараховуючи в подальшому на таку збільшувану суму кредиту нові відсотки, котрі він завуальовано включав і у розмір простроченого тіла кредиту, що підтверджує некоректність і необґрунтованість розрахунку боргу, який не ґрунтується на узгоджених сторонами умовах договору.

Тому прострочене тіло кредиту, яке просив стягнути позивач, є фактично відсотками за користування кредитними коштами та видами комісій, що не може вважатися наданими позичальнику в користування коштами.

Враховуючи, що стягненню з відповідача підлягає виключно сума безпосередньо отриманих коштів, а також те, що в підписаних відповідачем документах відсутня регламентація складових частин поняття «прострочене тіло кредиту», апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заборгованість за простроченим тілом кредиту підлягає до стягнення.

Зважаючи на викладене, відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк 44079,72 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту та судового збору в розмірі 1983,30 грн. скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким у даних вимогах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк відмовити. В решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене та враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2974,95 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк 44079,72 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту та судового збору в розмірі 1983,30 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у даних вимогах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк відмовити.

В решті рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ,) судовий збір у розмірі 2974 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 09 лютого 2023 року

Головуючий :

Судді: