Справа № 204/3473/22
Провадження № 2/204/287/23
РІШЕННЯ

іменем України

09 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Скрипнікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором № DNUHAA00000329 від 28 грудня 2007 року у розмірі 32819,15 доларів США, що за курсом 27,50 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12 січня 2022 року складає 902526,62 грн станом на 12 січня 2022 року, яка складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 4264,33 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 495,33 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 135,52 доларів США, заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 27923,97 доларів США. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 28 грудня 2007 року укладено кредитний договір №DNUHAA00000329, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 7879,92 доларів США на термін до 25 грудня 2009 року, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №DNUHAA00000329 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Станом на 12 січня 2022 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 32819,15 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 4264,33 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 495,33 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 135,52 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 27923,97 доларів США. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

06 жовтня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач ОСОБА_1 зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом лише 06 червня 2022 року, хоча достеменно знав про існування заборгованості по тілу кредиту ще з травня 2008 року, тобто тоді, коли виникло прострочення, проте своїм правом на захист та звернення до суду не скористався у строк, передбачений ЦК України. Тобто, позивач пропустив трирічний строк позовної давності, оскільки за загальним правилом строк позовної давності, який складає три роки, сплинув 25 травня 2012 року, а спеціального, згідно п. 4.5 кредитного договору (5 років) сплинув 25 травня 2014 року. Вказує, що пеня перевищує у понад 6 разів розмір заборгованості по кредиту, нарахована поза межами дії договору, є незаконною та надмірною, як і проценти по кредиту, нараховані поза межами дії договору. Зауважує, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач здійснював платежі зі сплати заборгованості. Разом із тим, в період з 26 грудня 2009 року по 12 січня 2022 року, що є поза межами строку дії договору, позивачем було здійснено нарахування процентів та пені, у зв`язку із чим, у відповідача перед позивачем з`явилася заборгованість про процентам та пеня. Крім того, зі змісту договору встановлено, що цільовим призначенням є споживчі цілі, що дає підстави дійти висновку про те, що відповідач звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором під час дії карантину, тобто в періоді, починаючи з 12 березня 2020 року. Нарахування комісії за використання кредиту є взагалі безпідставним та незаконним, не передбачено договором, в тому числі щодо споживчого кредитування. Враховуючи викладене вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві, який надійшов на адресу суду 06 жовтня 2022 року, зазначив, що п. 7.1 кредитного договору встановлювався строк кредитування 28 грудня 2007 року 25 грудня 2009 року, тож за загальним правилом аксесорне зобов`язання слідує долі основного зобов`язання, і відповідно строк виконання грошового зобов`язання настав 25 грудня 2009 року. За таких умов, порука припинилася відповідно через 6 місяців після встановленої у п.7.1. кредитного договору дати виконання зобов`язання, а саме 26 червня 2010 року. Банк пред`явив вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту лише з поданням позову 06 червня 2022 року, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку. Зауважує, що позивач сам зазначає про обізнаність щодо існування простроченої заборгованості ще з кінця травня 2008 року, а до суду звернувся лише 06 червня 2022 року, тобто зі значним пропуском строку позовної давності. Також вказує, що розрахунок є невірним та розмір боргу недоведений, комісія незаконною, а пеня є надміру великою. Строк кредитування позичальника закінчився 25 грудня 2009 року, тому після вказаної дати не було правових підстав для нарахування відсотків поза строком дії договору, а також пені за несвоєчасне повернення, а тому такі вимоги є безпідставними по суті. Крім того, оскільки предметом позову є стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, відповідач звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором під час дії карантину.

У відповідях на відзив, які надійшли на адресу суду 21 жовтня 2022 року та 28 жовтня 2022 року, представник позивача вказує, що кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бажали викласти у самому договорі. Також сторони досягли згоди щодо всіх умов, що засвідчили власними підписами. Позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором, однак вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення. При укладені як кредитного договору так і договору поруки було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. Вважає, що п.7.1 договору в частині винагороди (комісії) не суперечить нормам діючого законодавства. Також відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки договір не є розірваним або припиненим згідно підстав, визначених ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України, та кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернені. Зауважує, що згідно п. 5.1. кредитного договору обумовлено, що договір діє з моменту його укладення до повного виконання зобов`язань сторонами, тобто термін дії договору обумовлений моментом повного виконання зобов`язань. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідачі посилаються не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Враховуючи викладене, вимоги банку є законними та аргументованими.

Представник позивача, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду заяву про слухання справи без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3 належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання надала суду заяву про слухання справи без її участі, відзиви на позовну заяву та клопотання про застосування строків позовної давності підтримує в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

28 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNUHAA00000329, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти на строк з 28 грудня 2007 року по 25 грудня 2009 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 7879,92 доларів США на наступні цілі: 6300 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 6,75 доларів США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №DNUHAA00000329 від 28 грудня 2007 року, договором особистого страхування №DNUHLK00000329 від 28 грудня 2007 року на строк до 27 грудня 2008 року у сумі 482,39 доларів США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 126 доларів США, та у розмірі 964,79 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,19% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного договору. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) повинно було здійснюватися щомісяця починаючи через місяць в період сплати, за який приймається період з «24» по «28» число кожного місяця, а саме позичальник повинен був надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 343,26 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди (а.с.10-12).

Відповідно до п. 7.4. даного договору, при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №DNUHAA00000329 від 28 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 28 грудня 2007 року було укладено договір поруки №DNUHAA00000329, відповідно до умов якого у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором від 28 грудня 2007 року №DNUHAA00000329, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 4) (а.с.13).

Відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконував у зв`язку з чим, за наданим позивачем розрахунком, станом на 12 січня 2022 року утворилася заборгованість у розмірі 32819,15 доларів США, що еквівалентно 902526,62 грн (а.с.5-6), у тому числі:

- заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 4264,33 доларів США, що еквівалентно 117269,08 грн;

- заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 495,33 доларів США, що еквівалентно 13621,58 грн;

-заборгованість по комісії у розмірі 135,52 доларів США, що еквівалентно 3726,80 грн;

- пеня у розмірі 27923,97 доларів США, що еквівалентно 767909,18 грн.

Останній платіж за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 згідно наданого банком розрахунку був здійснений 11 листопада 2008 року (а.с.5).

24 січня 2022 року позивачем було направлено на адресу відповідачів повідомлення від 18 січня 2022 року з вимогою про погашення простроченої заборгованості (а.с.7-9).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 судом враховується наступне.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому встановлено строк, після якого порука припиняється, а саме пунктом 12 договору поруки №DNUHAA00000329 передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (а.с.13).

Водночас умова договору поруки (пункт 11 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо порука припинилася, інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя та обов`язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов`язання припинилися.

Відповідно до п. 3.2. кредитного договору №DNUHAA00000329 від 28 грудня 2007 року, остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної в п.7.1. Договору.

У п. 7.1. вказаного кредитного договору строк виконання основного зобов`язання чітко визначений грошові кошти надаються на строк з 28 грудня 2007 року по 25 грудня 2009 року включно, таким чином строк повного погашення кредиту є 25 грудня 2009 року.

За таких обставин у банку виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 25 грудня 2009 року і протягом наступних п`яти років.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Оскільки банк звернувся до поручителя з позовом лише у червні 2022 року, тобто із пропуском зазначеного в договорі поруки строку, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 судом враховується наступне.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно п.1.1. кредитного договору №DNUHAA00000329 від 28 грудня 2007 року, Банк зобов`язався надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.7.1 даного договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених п.2.2.7. даного договору.

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору №DNUHAA00000329 від 28 грудня 2007 року, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань передбачено п.п. 4.1, 4.2, 4.3, здійснюються протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинно бути виконане позичальником.

Пункт 4.5. кредитного договору №DNUHAA00000329 від 28 грудня 2007 року визначає, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Як вже було зазначено, пунктом 7.1. передбачено, що Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 28 грудня 2007 року по 25 грудня 2009 року включно.

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина 1 ст. 254 ЦК України).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно чч. 1-2 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

В силу вимог ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стаття 267 ЦК України встановлює наслідки спливу позовної давності. Згідно ч.1 вказаної статті особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Таким чином, строк виконання зобов`язання встановлюється щомісячними платежами і завершувався 25 грудня 2009 року. Але при тому, що сторони досягли згоди щодо встановлення строку позовної давності за цим договором у 5 років, строк пред`явлення вимоги до останнього платежу сплив 25 грудня 2014 року.

До відзивів на позовну заяву відповідачі додали також заяви про застосування строків позовної давності.

Заперечення представника позивача стосовно того, що термін дії договору обумовлений моментом повного виконання зобов`язань, не ґрунтуються на нормах ЦК України.

Судом також враховується, що останній платіж за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 був здійснений 11 листопада 2008 року, тобто з 11 листопада 2008 року відповідачем ОСОБА_1 не здійснено жодного платежу, та позивач не міг не знати, що відповідач з 11 листопада 2008 року почав порушувати умови кредитного договору і відповідно права банку.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд не вбачає поважних причин пропущення строку позовної давності, позивач на такі поважні причини не посилається, а відповідач наполягає на застосуванні наслідків пропущення строку позовної давності.

За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний код 14360570.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий: