Справа № 362/1415/22
Провадження № 2/362/713/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчено Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Васильківського відділу ДВС в Обухівському районі ЦМУМЮ (м.Київ) про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.10.2010 р. Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист за №2-943/10, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 158500 грн.

17.01.2020 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за №2-943/10 прийняла старший державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу ДВС ЦМКМЮ (м.Київ) Очеретяна Ірина Олександрівна. Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) від 10.08.2020 р. №О-243 дії старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу ДВС ЦМКМЮ (м.Київ) Очеретяної І.О. визнано такими, що суперечать вимогам статті 18, частини 8 статті 48, ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження». Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.08.2020 р. у справі №676/1517/20, якою: - скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу ДВС ЦМКМЮ (м.Київ) Очеретяної І.О. задоволено; - визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу ДВС ЦМКМЮ (м.Київ) Очеретяної І.О. щодо не вчинення усіх дій, спрямованих на викання виконавчого листа №2-943/10, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 19.10.2010 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 158500 грн.; - зобов`язано старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу ДВС ЦМКМЮ (м.Київ) Очеретяну І.О. провести виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №2-943/10, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 19.10.2010 р. у порядку та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Вважає, що посадові особи Васильківського відділу ДВС в Обухівському районі ЦМУМЮ (м.Київ) грубо порушують норми Закону України «Про виконавче провадження».

Тривалою бездіяльністю Відповідача було завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях, переживаннях, хвилюваннях, безсонні, депресивному стані Позивача, що призвело до онкологічних захворювань та інших негативних наслідків для здоров`я. Лікування від онкологічних захворювань дороге, тому так як відповідачем не було стягнуто коштів Позивача, а інших збережень у Позивача не було, остання вимушена була шукати додаткові джерела для отримання коштів на лікування.

За таких обставин, Позивач просила стягнути з Відповідача грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 90000 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду 11.05.2022 р. провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання на 24.10.2022 р.

12.08.2022 р. представник Відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву. Мотивований тим, що Відповідач вживав заходів щодо виконавчого листа за №2-943/10, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 19.10.2010 р., відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 158500 грн. Станом на 09.08.2022 р. залишок боргу по цьому виконавчому листу становить 114723,30 грн., кошти стягувачу перераховані на картковий рахунок у розмірі 43776,70 грн. Вказав, що в позовній заяві відсутнє обґрунтування факту завдання моральної шкоди зі сторони Відповідача, що призвело до рецидиву онкологічного захворювання та те, що хвороба Позивача виявлена до відкриття виконавчого провадження №27724009.

08.09.2022 р. Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому посилався на те, що в державному реєстрі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо вчинення будь-яких дій по стягненню з ОСОБА_2 на користь Позивача заборгованості з 2013 р. по 2020 р. Даний факт підтверджується відсутністю прийняття Відповідачем будь-яких постанов у даному виконавчому провадженні з 17.07.2013 р. по 08.01.2020 р. Також, що Відповідачем з 2011 р. по 2020 р. не було вчинено дій (в тому числі прийняття постанов) по стягненню боргу за рахунок пенсії та вантажного автомобіля VOLVO FH 12, про існування останнього Відповідачу було відомо. Також факт бездіяльності Відповідача підтверджується листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУМЮ (м.Київ) від 10.08.2020 р. та ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.08.2020 р. у справі №676/1517/20.

23.01.2023 р. представник Відповідача через канцелярію суду подав письмові пояснення, в яких зазначив про недоведеність того, що саме дії Відповідача спричинили (завдали) шкоду Позивачу. Тому просив суд відмовити Позивачу в задоволенні позову в повному обсязі та проводити розгляд справи за відсутності представника Відповідача.

В судове засідання Позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.

Дослідивши письмові докази у справі, оглянувши матеріали виконавчого провадження № 27724009, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.10.2010 р. Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист за №2-943/10, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 158500 грн. (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів ВП №27724009, 21.07.2011 р. державним виконавцем Савицькою М.В. керуючись нормами статті 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №27724009 (а.с.5).

Згідно Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.07.2011 р., відповідно до якого на все нерухоме майно боржника та на садовий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Глеваха, Садове товариство «Зоря» накладено арешт та державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади від 27.07.2011 р., відповідно до яких накладено обтяження за договором застави від 01.06.2007, ЗАТ «ОТП Банк» на легковий автомобіль Toyota Prado 2.7, ДНЗ. НОМЕР_1 та за договором застави автотранспортного засобу від 27.09.2007 АТ КБ «Приватбанк» на автотранспортні засоби RENAULT MAGNUM, ДНЗ. НОМЕР_2 ; VOLVO FH, ДНЗ НОМЕР_3 ; KRONE, ДНЗ. НОМЕР_4 (а.с.11-13,14-16).

02.08.2011 р. державним виконавцем здійснено опис та арешт майна боржника, а саме садовий будинок, що знаходиться в Садовому товаристві «Зоря» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17,18-19).

30.08.2011 р. відділом до АТ КБ «Приватбанк» направлено лист, за тексом якого вказану банківську установу повідомлено про опис та арешт описаного та арештованого майна боржника, що перебуває в іпотеці АТ КБ «Приватбанк» до якого долучено копію акту опису та арешту майна боржника від 02.08.2011 р. та копію постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадження 30.08.2011 р. (а.с.28).

Згідно листа від 19.09.2011 р. ПАТ КБ «Приватбанк», за текстом якого вказаний банк повідомив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та боржником укладено кредитний договір № Д 07-02-70 МК від 17.04.2007 р., в якості забезпечення зобов`язання по кредитному договору укладено договір іпотеки, за яким боржник надав ПАТ КБ «Приватбанк» у заставу садовий будинок АДРЕСА_1 , на території Глевахівської сільської селищної ради; вказаний банк не дав згоду на реалізацію вищевказаного садового будинку і земельної ділянки та залишив за собою право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту (а.с.33).

12.09.2011 р., 28.11.2011 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів, якою арештовано кошти в АТ КБ «Приватбанк» Регіональному управлінні ПАТ «КБ «Надра» у м. Києві, КРД АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «БрокбізнесБанк», м. Київ (а.с.36,51-52).

Як вбачається з матеріалів ВП №27724009, розпорядженням державного виконавця від 16.11.2011 р. № 628/1, яким на користь стягувача перерахована грошова сума у розмірі 18 686,33 грн. (а.с.45,48).

24.12.2012 р. державним виконавцем, керуючись пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення (а.с.76).

Згідно ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницького суду від 19.04.2013 р., справа № 676/2713/13-ц скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову від 24.12.2012 р. визнано неправомірною (а.с.82-83).

03.07.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (а.с.85).

24.12.2019 р. старшим державним виконавцем Очеретяною І.О. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано земельну ділянку, за адресою: СТ «Зоря» Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, загальною площею 0,1200 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства (а.с.107-108).

Керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 15.04.2020 р. винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.115-116).

15.04.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, копії якої направлено на виконання до Головному управлінні ПФУ в Київській області за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16 та направлено на виконання (а.с.118-119).

12.05.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника (а.с.127-128).

19.05.2020 р. державним виконавцем направлено до Васильківського ВП ГУ Національної поліції в Київській області повідомлення про умисне невиконання рішення суду (а.с.138-141).

20.05.2020 р. державним виконавцем направлено подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа до Васильківського міськрайонного суду Київської області (а.с.143-147).

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС від 26.05.2020 № 31/7825 за боржником на праві приватної власності зареєстровано транспортні засоби моделей: VOLVO FH 12, FRUEHAUF T34C1RA, RENAULT MAGNUM, FRUEHAUF, ПВА 1 (а.с.158).

Зазначені транспортні засоби державним виконавцем постановою про розшук майна боржника від 11.06.2020 р. оголошено в розшук (а.с.160).

09.07.2020 р. до відділу надійшов звіт про експертну грошову оцінку нерухомого майна-земельної ділянки площею 0,1200га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер№:03:002:0112, яка станом на 06.07.2020 становить 442320,00 грн. (а.с.181-182).

09.07.2020 р. державним виконавцем Очеретяною І.О. підготовлено заявку та направлено пакет документів на реалізацію арештованого майна, а саме: вул. Оксамитна, смт. Глеваха, Васильківський район, Київська область, земельна ділянка площею 0,1200 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер № :03:002:0112 (а.с.185-189).

Листом Васильківського міськрайонного відділу стягувача повідомлено, що торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Нереалізоване майно запропоновано стягувачу залишити за собою (а.с.233-234).

09.02.2021 р. державним виконавцем Ковальчук А.І. до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві направлено запит щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів (а.с.231-232).

Згідно відповіді від 22.02.2021 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві за боржником на праві приватної власності зареєстровано транспортні засоби моделей: VOLVO FH 12 11989, д.н.з. НОМЕР_3 ; RENAULT MAGNUM 12 000, д.н.з. НОМЕР_5 ; FRUEHAUF-0, д.н.з. НОМЕР_6 (а.с.239-240).

25.02.2021 р. державним виконавцем до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві направлено вимогу про надання інформації стосовно розшуку транспортних засобів за постановою про розшук майна боржника від 11.06.2020 р. (а.с.247-248).

15.04.2021 державним виконавцем повторно винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук автотранспортні засоби марок: VOLVO FH 12, FRUEHAUF T34C1RA, RENAULT MAGNUM, FRUEHAUF, ПВА 1 та надіслано відповідно до Порядку до МВС України за допомогою електронної взаємодії з використанням електронного цифрового підпису для виконання (а.с.266-267).

25.02.2021 р., 28.07.2021 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.249-250, 278).

Згідно витягу про реєстрацію державного реєстру рухомого майна, встановлено, що Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) реалізовано з електронних торгів згідно з протоколом № 438991 від 21.10.2019 транспортний засіб, а саме: FRUEHAUF T34C1RA, Тип кузова: НАПІВПРИЧІП РЕФРИЖЕРАТОР С, Рік вип.: 1998 ДНЗ: НОМЕР_7 Свідоцтво: НОМЕР_8 (а.с.299).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта встановлено, що заставний садовий будинок та земельна ділянка АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер № :03:002:0112 по АДРЕСА_2 , на території Глевахівської сільської селищної ради реалізована на електронних торгах згідно протоколу №508655 та №507385, зареєстрована на іншу фізичну особу (а.с.301,302,303,304).

Відповідно до частини четвертої статті 13, частини першої статті 55, частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012, пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 р. № 5-рп/2013); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 р. Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1, п.8,9 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.1,2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При цьому у відповідності до абзацу 2 пункту 5 вказаної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до положень п. 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За загальними правилами, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 10 зазначеної Постанови вказано, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

З аналізу викладеного, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

За змістом ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи або органу, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

Крім того, згідно із загальними нормами цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної та матеріальної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 43 ЦПК України відповідач має право подавати докази, давати усні та письмові пояснення, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань та доводів інших учасників процесу.

Предметом позовної заяви стали спірні правовідносини, що виникли через неправомірні, на думку позивача, дії працівників Васильківського ВДВС.

Позивачем не доведено факту заподіяння шкоди, розмір зазначеної шкоди та докази невиконання зобов`язань (в даному випадку дії чи бездіяльності органів ДВС) та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань (дії чи бездіяльності органів ДВС) та заподіяною шкодою (збитками) з вини останнього.

В поданій позовній заяві не вбачається протиправність дій Васильківського ВДВС, наслідком яких було завдання позивачу шкоди, не свідчить про їх протиправність та не вказує, що вказані дії завдали позивачу збитків саме у заявленому розмірі.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Тому наведені обставини справи не дають підстав для встановлення нанесення моральної шкоди позивачу діями Васильківського ВДВС, а позовні вимоги не відповідають вимогам законодавства й підстав для застосування немає.

Крім цього, з матеріалів виконавчого провадження у судовому засіданні встановлено, що Відповідачем вживались всі передбачені Законом заходи для виконання виконавчого листа за №2-943/10.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів понесення моральної шкоди внаслідок дій Відповідача та не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями чи бездіяльністю Васильківського ВДВС та наслідками (життєвими обставинами), яких зазнав позивач, тому суд вважає за необхідне в позові відмовити.

Керуючись ст. 19,56 Конституції України ст.ст. 11, 16, 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст.ст. 10-13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Васильківського відділу ДВС в Обухівському районі ЦМУМЮ (м.Київ) про відшкодування моральної шкоди,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Кравченко Л.М.