Провадження № 2/344/991/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Домбровської Г.В.

секретаря Маланій Ю.А.,

за участі представника Позивача Бортника Л.І., Відповідача ОСОБА_1 , представника Відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі «Відповідач»), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 70 900,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач в добровільному порядку не бере участі у вищевказаних додаткових витратах на дітей, а тому вказані витрати несе Позивач самостійно, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині тих витрат, які не вважаються додатковими витратами на дітей, посилаючись на їх необґрунтованість. В частині підтверджених належним чином витрат на лікування дітей позовні вимоги визнав, висловивши готовність їх понести.

В судовому засіданні Відповідач та його представник підтримали викладені у відзиві на позов обставини та просили відмовити в задоволенні позову в частині.

Заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача і його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

Сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 02.09.2014 року) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 12.01.2016 року).

За Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24.09.2020 року у справі № 344/21123/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91776032) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тобто якщо ці витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини, наприклад музика, то необхідно надати рекомендації щодо навчання дитини у музичній школі з вказівкою тривалості повного курсу навчання, підтвердити витрати пов`язані з придбанням усіх необхідних знарядь та музичних інструментів, періодичність їх придбання, довівши суду при цьому, що заявлена сума, це лише половина тих витрат, яку необхідно на розвиток здібностей дитини. Аналогічно у випадку наявності особливих здібностей дитини у фізичній підготовці, що підтверджується участях у змаганнях або навпаки потреба у заняттях у зв`язку з порушенням розвитку здібностей дитини, необхідно надати відповідні рекомендації, а також розрахунок вартості відповідного курсу навчання з урахуванням його тривалості.

Якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині або вартість процедур, які необхідно зробити.

Відповідні правові висновки щодо застосування ст. 185 СК України наведені в постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 638/13860/16-ц; від 16.10.2019 у справі № 219/1766/18,; від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19; від 25.02.2020 у справі № 521/4397/17; від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18.

В поданому до суду позові Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення з Відповідача фактично понесених додаткових витрат на дітей, які пов`язані з:

лікування зору у дітей,

надання освітніх послуг,

відвідуванням модельної школи та танців,

придбанням креативного набору для творчості,

ремонт дитячої кімнати,

придбання дитячих меблів,

занять у психологічній групі,

стоматологічні послуги,

лікування атопічного дерматиту,

придбання пральної машини,

придбання медикаментів

придбання дитячих речей (іграшок, кульок, солодощів).

На підтвердження існування даних витрат Позивачем надано Суду відповідні документи (квитанції, товарні чеки, акти виконаних робіт, видаткові накладні, договори про надання послуг), які містяться в матеріалах справи (а.с.9-36, 114-126).

В той же час, стороною Позивача не доведено, що у даному випадку витрати на відвідуванням модельної школи та танців, придбання креативного набору для творчості, ремонт дитячої кімнати, придбання дитячих меблів, придбання пральної машини, придбання дитячих речей (іграшок, кульок, солодощів) викликані відповідними особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дітей в розумінні статті 185 СК України, або пов`язані зі станом здоров`я дітей, чи зумовлені іншими особливими обставинами, що давало б підстави відносити дані витрати до додаткових витрат на дітей.

В матеріалах справи також відсутні належні докази на підтвердження того, що отримання дітьми освітніх за Договорами про надання послуг, укладеними між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6 (а.с.12-20) в розумінні статті 185 СК України є такими, що пов`язані зі станом здоров`я дітей, чи зумовлені іншими особливими обставинами, що давало б підстави відносити дані витрати до додаткових на дітей.

Відсутні і докази на підтвердження того, що заняття дитини у психологічній групі було зумовлені відповідним станом здоров`я або іншими особливостями дитини, викликані певними особливими обставинами та були призначені відповідним фахівцем.

Лікування атопічного дерматиту у дитини, придбання медикаментів на поточні потреби не вважаються додатковими витратами на дітей (оскільки вони не пов`язані з певною хронічною хворобою чи каліцтвом), а повинні покриватися за рахунок аліментних платежів.

Таким чином на Відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті зазначених вище витрат.

Витрати на придбання дітям лінз для корекції зору у дітей та апаратні процедури для зору (а.с.9, 119), заявлені до стягнення Позивачем, Суд відносить до додаткових витрат на дітей, оскільки фони пов`язані з офтальмологічним захворюванням дітей, що не вважається сезонним захворюванням, а характеризується більш серйозними та стійкими ознаками. Крім того, Відповідачем ці витрати визнано та заявлено про готовність оплатити їх половину.

В той же час, оскільки в судовому засіданні Відповідачем визнано також позовні вимоги в частині оплати половини вартості витрат на лікування дітям зубів у стоматолога (пломбування) (а.с. 120-121), такі витрати підлягають стягненню з нього на користь Позивача.

При цьому, суд зауважує, що несення додаткових витрат на дітей є обов`язком обох батьків, та повинні ділитися між ними пополам.

Таким чином, на лікування зору у дітей та у стоматолога Позивачем витрачено:

4400,00 + 2400,00 грн. = 6 800,00 грн. (а.с.9) на при дбання лінз для дітей;

1300,00 грн. (а.с.119) курс апаратного лікування по зору;

2550,00 + 1050,00 грн. = 3600,00 грн. (а.с.120-121) пломбування зубів.

Всього: 11 700,00 грн. : 2 = 5 850,00 грн.

Отже, в частині стягнення з Відповідача 5 850,00 грн. додаткових витрат на дітей позов слід задовольнити

В іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю, оскільки Позивачем не доведено, що заявлені до стягнення з Відповідача витрати на надання освітніх послуг, відвідування модельної школи та танців, придбання креативного набору для творчості, ремонт дитячої кімнати, придбання дитячих меблів, занять у психологічній групі, лікування атопічного дерматиту, придбання пральної машини, придбання медикаментів, придбання дитячих речей (іграшок, кульок, солодощів), є додатковими витратами на дітей, що підлягають стягненню в порядку ст. 185 Сімейного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є частково обґрунтованими, та підлягають задоволенню частково.

Судові витрати слід розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 150, 180, 185, 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 210, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 5850,00 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок UА 0009612, отримувач коштів ГУК в Івано-Франківській області ТГ Івано-Франківськ, 22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37951998, Казначейство України (ЕАП) судовий збір в розмірі 81,90 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2023 року.

Суддя Домбровська Г.В.