справа № 489/5768/20 провадження №2/489/98/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Мартинюк Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні

встановив:

У листопаді 2020 року позивачі, через свого представника адвоката Шуфрич І.Ю., звернулися до суду із позовом в якому просять: припинити право відповідача ОСОБА_3 на 1/6 частку у спільному майні, а саме квартирі АДРЕСА_1 ; стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача грошову компенсацію вартості 1/6 частки квартири, що складає 90393,17 грн. за рахунок коштів, внесених на депозитний рахунок суду; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири.

Як на підставу позовних вимог вказано, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/6 частки спірної квартири на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом від 30.04.2009 та власником частки цієї квартири на підставі свідоцтва по право власності на житло від 11.01.1994. всього їй належить 2/3 частки. Інший позивач ОСОБА_2 є власником 1/6 частки квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.04.2009.

Відповідач ОСОБА_3 є власником 1/6 частки вказаної квартири, але на підставі яких саме документів володіє нерухомим майном позивачам не відомо.

Спірна квартира є двокімнатною та відповідно до експертного дослідження № 125-047 будівельно-технічної та оціночно-технічної експертизи від 23.09.2020, провести виділ 1/6 частки квартири технічно не можливо, а ринкова вартість квартири станом на 21.09.2020 складає 542359,00 грн. Тому вартість 1/6 частки квартири становить 90393,17 грн.

Спільне володіння і користування позивачами та відповідачем спірною квартирою, яка є їхньою спільною частковою власністю не можливе через відсутність домовленості між ними. Відповідач в квартирі не проживає, її утриманням не займається та не несе витрати на ремонт і оплату комунальних послуг, а позивачі іншого житла не мають. Тому припинення права відповідача на належну їй частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї.

У відзиві на позов від 26.12.2020 відповідач ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог просить відмови.

Зазначає, що вона дійсно не отримувала свідоцтво про право на спадщину на спірне майно. Крім того, законом не передбачено строк, яким обмежено отримання такого свідоцтва, а тому ніхто не має права позбавити її права власності на частку в спірному майні, адже таке право на час розгляду позову судом не існує.

У відповіді на відзив від 02.04.2021 представник позивачів вказала на безпідставність доводів відповідача.

Зазначає, що спадкодавець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу відкриття спадщини, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законом порядку. Щодо відсутності реєстрації права власності то відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» це не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Тому, сам по собі факт звернення відповідача ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у силу норм ЦК України, є підтвердженням того, що вона стала власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 . Відсутність реєстрації права власності на зазначену квартиру зумовлює лише обмеження у праві розпорядження нею.

Так як квартира є неподільною, а спільне володіння і користування позивачами разом з відповідачем нею неможливе і позивачем внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі 90393,17 грн., що відповідає ринковій вартості 1/6 частки квартири, представник позивачів просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в загальному позовному поводженні.

Ухвалою суду від 26.11.2020 зобов`язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області грошові кошти в якості грошової компенсації вартості 1/6 частки квартири.

Ухвалою суду від 13.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 30.01.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В матеріалах справи наявна заява представника позивачів про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, в якій позовні вимоги підтримала та просить задовольнити.

Відповідач причини неявки в судове засіданні не повідомила. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

Раніше відповідач у своїй заяві просила не розглядати справу до завершення воєнних дій.

Суд ознайомившись із матеріалами справи та заявою відповідача не вбачає підстав для відкладення розгляду справи до завершення воєнних дій, оскільки відповідно до статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі статтею 12-2 цього Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі статтею 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Тому враховуючи наведене та те, що явка відповідача в судове засідання не є обов`язковою, про розгляд справи вона обізнана та свої заперечення виклала у відзиві на позов, суд не вбачає перешкоди для розгляду справи за її відсутності та відсутності позивачів на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить, зокрема, квартира АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належала спадкодавцю та його дружині - позивачу ОСОБА_5 (Свідоцтво про право власності на житло від 11.01.1994).

Судом досліджено спадкову справу №161/2009 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , матеріалами якої підтверджується, що спадщина в установлений законом строк, шляхом подання заяв про прийняття спадщини до Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, прийнята сторонами у справі, які спадкодавцю є: позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно дружиною та сином; відповідач ОСОБА_3 - дочкою.

Таким чином, частки сторін у спадковому майні спірній квартирі складають по 1/3 кожного від частки квартири, так як інша частка квартири належить позивачу ОСОБА_1 , як співвласнику нерухомого майна набутого в шлюбі.

Згідно матеріалів спадкової справи спадкові права на квартиру оформили лише позивачі, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 30.04.2009, зареєстрованими в реєстрі за №№ 1-241, 1-248.

Відповідач ОСОБА_3 спадкові права на частку в квартирі не оформила, що підтвердила у відзиві на позов.

Так як частка відповідача є незначною та сторони не досягли домовленості щодо порядку користування спадковим майном, позивачі просять припинити право власності відповідача на належну їй 1/6 частку квартири із виплатою грошової компенсації вартості цієї частки. На їх думку, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї.

Згідно доданого до позову висновку експертного дослідження № 125-047 від 23.09.2020, складеного судовим експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лісків С.А., провести виділ 1/6 частки спірної квартири технічно не можливо та ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на 01.09.2020 складає 542359 грн.

За розрахунком позивачів вартість 1/6 частки квартири відповідно становить 90393,17 грн. (542359х1/6).

Доказів на спростування зазначеної оцінки відповідач не надала, а її заперечення зводяться лише до того, що вона не оформила спадкові права на квартиру, а тому не може бути позбавлена права на частку.

26.08.2021 згідно квитанції ПриватБанку № 0.0..1 позивач ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області грошові кошти в сумі 90393,17 грн., що відповідає вартості 1/6 частки спірної квартири.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правового регулювання.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою та другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (статті 1261 ЦК України).

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

У відповідності до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга цієї статті).

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

При вирішенні позову, пред`явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

Таке тлумачення відповідає сталій судовій практиці щодо застосування статті 365 ЦК України про примусове припинення частки у спільному майні.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 в справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18), у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 в справі № 344/120/16-ц (провадження № 61-22129св19) та у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі № 6-81цс11, від 02.07.2014 в справі № 6-68цс14, від 23.11.2016 у справі № 6-1943цс16.

Таким чином, у даній справі для припинення права на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників необхідно встановити наявність хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, тобто чи є відповідна частка незначною і не може бути виділена в натурі, або річ неподільною, або спільне володіння і користування майном є неможливим, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника ОСОБА_3 , та попереднього внесення позивачами вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що частка відповідача в спірній квартирі, поділ якої технічно неможливий, складає 1/6, а тому є незначною. Крім того, позивачі не можуть дійти згоди з відповідачем щодо володіння та користування цією часткою.

Також встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеку, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, хоча її місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивачі зареєстровані та проживають за адресою спірної квартири, утримання якої здійснюють самостійно, що підтвердили дублікатами квитанцій ПриватБанку за період з 15.09.2019 по 15.03.2021 про оплату комунальних послуг.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

З урахуванням наведеного та оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення права власності відповідача на 1/6 частку спірної квартири АДРЕСА_4 , технічний поділ квартири не можливий, а частка відповідача в ній є незначною. При цьому, припинення права власності відповідача на цю частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї, оскільки використання нею частки за призначенням неможливе через відсутність домовленості з позивачами з приводу спільного використання нерухомого майна. Крім того, відповідач є власником іншої квартири, тобто має власне окреме житло, та їй буде виплачена ринкова вартість частки спірної квартири, яка попередньо внесена позивачем на депозитний рахунок суду.

Щодо доводів відповідача про не оформлення нею права власності на спадкове майно, що унеможливлює припинення її права власності на частку, суд не погоджується з такими доводами з огляду на таке.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18.

Тому те, що відповідач не отримала свідоцтво про спадщину за законом та не зареєструвала своє право власності на частку спірного нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не позбавляє її такого права, оскільки вона в установлений законом строк прийняла спадщину, оформлення якої відповідно до закону строком не обмежено, а тому фактично набула права власника на спадкове майно, відсутність реєстрації яких позбавляє її права розпорядження таким майном.

Так як позов задоволено повністю, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України на відповідача слід покласти документально підтверджені витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 904,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .

Виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , у сумі 90393,17 грн. (дев`яносто тисяч триста дев`яносто три гривні 17 коп.), що внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області квитанцією ПриватБанку № 0.0..1 від 26.08.2021

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 904,00 грн. (дев`ятсот чотири гривні 00 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_5 ;

позивач ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), місце реєстрації: АДРЕСА_5 ;

відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 30.01.2023.

Суддя І.В.Коваленко