Справа № 302/1335/23
Провадження № 2/302/234/23
Номер рядка звіту 61
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 28.12.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області (місце знаходження за адресою: с.Пилипець, буд.75, Хустського району Закарпатської області) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

04.07.2023 року позивачка ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Керита М.В., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом, який в подальшому уточнила в редакції від 17.09.2023 року, до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених та в подальшому уточнених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що її батько, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на день його смерті, у житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина померлого) та ОСОБА_4 (дочка померлого). До його майна спадкова справа не заводилася, заповітів батько не залишав.

Також позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на момент смерті мати була постійною жителькою АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті померла заповіту не залишала. Син померлої, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заперечує щодо оформлення спадщини його сестрою, ОСОБА_6 , позивачкою.

Будь-які інші спадкоємці щодо майна померлої ОСОБА_3 відсутні.

Позивачка вказує, що після смерті матері спадщину вона прийняла згідно ст.ст.1268-1270 ЦК України, шляхом постійного проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 .

За життя померла ОСОБА_3 разом з померлим чоловіком ОСОБА_2 були власниками житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з погосподарської книги від 13.12.2021 №286.

Також, померлий батько ОСОБА_2 був власником наступних земельних ділянок:

- площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:008:0004, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

- площею 0,3500 га, кадастровий номер :01:004:0016, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі «Попівська загорода», в с.Келечин Хустського району Закарпатської області.

Вказане нерухоме майно померла ОСОБА_3 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2 (батька позивачки), у відповідності до вимог статті 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання із ним на момент його смерті.

Померлий володів вказаним майном на підставі витягу з погосподарського обліку №285 від 13.12.2021 року на житловий будинок АДРЕСА_1 та державних актів про право власності серії ЯК №336639 на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:008:0004 та серії ЯК №336640 на земельну ділянку площею 0,3500 га кадастровий номер :01:004:0016.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої матері ОСОБА_3 , однак у видачі таких їй було відмовлено, про що свідчить Постанова нотаріуса від 26.04.2023 р. №25/02-13. У вказаній постанові підставою відмови є відсутність оригіналів правоустановлюючих документів на вищеуказаний будинок та земельні ділянки, а також відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо вищевказаного нерухомого майна.

Тому, у зв`язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлих батьків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.07.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачці надано судом десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали (а.с.39-41).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, з викликом (повідомленням) сторін, представників сторін (а.с.45-46).

18.09.2023 року представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Керита М.В. подано уточнену позовну заяву, та уточнено первісні вимоги в редакції від18.09.2023 року, в яких позивачка просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в порядку спадкування за законом до майна померлої матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №03, на наступні об`єкти нерухомого майна: 1) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:008:0004 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №336639 площею 0,3500 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0016, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі «Попівська загорода», в с. Келечин, Хустського району Закарпатської області, згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №336640 (а.с.50-54).

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Керита М.В. не з`явилися, про день та час проведення підготовчого судового розгляду були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву представника позивача в особі адвоката Керита М.Ю. з проханням розглянути справу без її безпосередньої участі та участі її довірителя ОСОБА_1 , за наявними у справі матеріалами. Заявлені та в подальшому уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві.

Представник відповідача: Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов ОСОБА_1 , будь-яких заперечень проти заявлених нею позовних вимог на адресу суду не подано. Проте, до суду надано письмову заяву голови Пилипецької сільської ради Пиринець В., в якій просять розглянути справу без участі уповноваженої особи сільської ради, проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно за законом не заперечують.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши у повному обсязі матеріали цивільної справи № 302/1335/23, повно і всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та відповідно до якого, батьком її вказано ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 , копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.11).

Як вбачається з свідоцтва про одруження, ОСОБА_7 зареєструвала шлюб 26.11.1998 року з ОСОБА_8 , та після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » та копія вказаного свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 є в матеріалах справи (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 у віці 82 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Келечинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 13.02.2018 року, за актовим записом № 01, та копія зазначеного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.13).

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 з 11.01.1959 року перебував у шлюбі з ОСОБА_10 , та копія якого є в матеріалах справи (а.с.12).

Відповідно до інформаційної довідки №72261559 від 26.04.2023, сформованої приватним нотаріусом Корбутяк І.В., вбачається, що відсутня інформація щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.20).

Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 72261568, виданої 26.04.2023 року приватним нотаріусом Корбутяк І.В., на випадок смерті ОСОБА_2 заповітів не залишив (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 у віці 85 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Келечинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 07.02.2020 року, за актовим записом № 03, та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , відкрилася спадщина за законом.

Відповідно до інформаційної довідки № 70453995 від 27.10.2022, сформованої приватним нотаріусом Корбутяк І.В., вбачається, що вказаним приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 43/2022 року після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.24).

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 70453739, виданої 27.10.2022 року приватним нотаріусом Корбутяк І.В., на випадок смерті ОСОБА_3 заповітів не залишала (а.с.22-23).

Згідно матеріалів спадкової справи № 43/2022, заведеної 27.10.2022 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. вбачається, що 27.10.2022 року до вказаного нотаріуса звернулася представник ОСОБА_1 адвокат Керита М.В., із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. від 26.04.2023 року відмовлено ОСОБА_1 , позивачу по даній справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок 0,2500 га, кадастровий номер :01:008:0004, та 0,3500 га, кадастровий номер :01:004:0016. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався (а.с.15).

Як вбачається з довідки, виданої Пилипецькою сільською радою Хустського району Закарпатської області за вих.№ 283 від 13.12.2021 року, ОСОБА_2 , 1935 року народження, був постійним мешканцем АДРЕСА_1 та разом з ним на день смерті за вказаною адресою постійно проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та внучка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.25).

Як вбачається з довідки, виданої Пилипецькою сільською радою Хустського району Закарпатської області за вих.№ 284 від 13.12.2021 року, ОСОБА_3 , 1935 року народження, була постійною мешканкою АДРЕСА_1 та разом з нею на день смерті за вказаною адресою постійно проживала та була зареєстрована дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та внучка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.26).

З виписки з погосподарської книги, виданої Пилипецькох сільською радою Хустського району Закарпатської області за вих. № 285 від 13.12.2021 року вбачається, що станом на 01.01.1991 року згідно погосподарської книги за № 2, житловий будинок АДРЕСА_1 , який побудований орієнтовно у 1959 році, свідоцтво про право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалося і розташований будинок на земельній ділянці в ур. «Біля хати» з орієнтовною площею 0,25 га (а.с.27).

Як вбачається з виписки з погосподарської книги, виданої Пилипецькох сільською радою Хустського району Закарпатської області за вих. № 642 від 10.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 , 1935 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , був зареєстрований головою дворогосподарства АДРЕСА_1 , згідно погосподарської книги № 2, номер об`єкта погосподарського обліку 010142-1.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , та виготовленого ФОАП ОСОБА_12 станом на 04.02.2022 року на замовлення ОСОБА_1 , вбачається, що вказаний будинок складається з: прихожої площею 9,40 кв.м., житлової кімнати площею 7,00 кв.м., житлової кімнати площею 18,4 кв.м., житлової кімнати площею 13,4 кв.м., що вбачається з копії технічного паспорту, що є в матеріалах справи (а.с.31-33).

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складеного оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс» ОСОБА_13 зазначено, що станом на дату оцінки - 01.05.2023 року вартість вказаного об`єкту нерухомого майна становить 111970,00 гривень (а.с.35).

З Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №336639, земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:008:0004 (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та серії ЯК №336640 на земельну ділянку площею 0,3500 га кадастровий номер :01:004:0016 (цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства), що розташована в урочищі «Попівська загорода» в с.Келечин Хустського району Закарпатської області, вказані земельні ділянки належали ОСОБА_2 , що мешкав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29-30).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦКУкраїни спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст.152 ч.3 п.«а» Земельного кодексу України передбачає, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК України); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не має можливості оформити спадкове майно за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок, згідно Державних актів на право приватної власності на землю серії ЯК №336639 на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:008:0004 та серії ЯК №336640 на земельну ділянку площею 0,3500 га кадастровий номер :01:004:0016, виданих на ім`я ОСОБА_2 , що мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , а тому питання визначення належності нерухомого майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Позивачка ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину за померлою ОСОБА_3 , так як на день її смерті проживала та була зареєстрована у спадковому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області від 13.12.2021 року за № 288 (а.с.269), крім того вступила у володіння та користування нерухомим майном, що складає спадкову масу. Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку до майна померлої ОСОБА_3 , відсутні.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, а також визнання позову відповідачем, та ті обставини, що прийняттям спадщини позивачкою, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_14 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася лише спадкоємець ОСОБА_1 , позивачка по справі, та первинна реєстрація об`єктів нерухомого майна у виді: житлового будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок, згідно Державних актів на право приватної власності на землю серії ЯК №336639, виданого 15 жовтня 2012 року на ім`я ОСОБА_2 , та серї ЯК №336640, виданого 15 жовтня 2012 року на ім`я ОСОБА_2 , за померлою ОСОБА_3 своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки відсутні, первинна реєстрація об`єкту нерухомого майна у виді вказаного житлового будинку за померлою ОСОБА_3 не проводилася та приймаючи до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 в порядку ст.1268 ЦК України, але своїх спадкових прав не оформила та крім того, інших спадкоємців, окрім позивачки ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 , які б мали право на обов`язкову частку до майна померлої ОСОБА_3 , відсутні.

Та, крім того, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову відповідачем не подані, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки, згідно Державних актів серії ЯК №336639 від 19.10.2012 року та серії ЯК №336640 від 19.10.2012 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в загальній сумі 5637,55 грн. /а.с.1,44/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 197, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) - право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер №:01:008:0004 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №336639.

- земельну ділянку площею 0,3500 га, кадастровий номер №:01:004:0016, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі «Попівська загорода» с.Келечин Хустського району Закарпатської області, згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №336640.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО