Ухвала

08 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 644/2026/20

провадження № 61-12475св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Сердюка В. В.,

розглянув заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Нестерова Маргарита Борисівна, про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності, припинення права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації в порядку поділу майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності, припинення права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації в порядку поділу майна подружжя.

Орджонікідзевський районний суд міста Харкова своїм рішенням

від 20 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовив.

Харківський апеляційний суд своєю постановою від 10 листопада 2022 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 серпня 2021 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнив частково.

Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнав за ОСОБА_1 право власності на частину квартири

АДРЕСА_1 .

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 89 390,72 грн у якості компенсації вартості частини автомобіля марки Hyundai-Аccent, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 8 391,70 грн.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 000 грн витрат на правничу допомогу, сплачених в суді першої та апеляційної інстанції.

У грудні 2022 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Нестерова М. Б., на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 серпня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року у вищевказаній справі.

Верховний Суд своєю ухвалою від 22 грудня 2022 року відкрив касаційне провадження у зазначеній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 ,

в інтересах якого діє адвокатеса Нестерова М. Б., на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 серпня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року

та витребував матеріали цивільної справи № 644/2026/20

з Орджонікідзевського районного суду міста Харкова.

У січні 2023 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Нестерова М. Б., про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року до закінчення її перегляду

в касаційному порядку.

Заява мотивована тим, що у відповідача ОСОБА_1 на утриманні перебувають його дружина і малолітні діти, які не мають власних джерел доходів.

Для родини ОСОБА_1 грошова сума, що підлягає стягненню з нього на користь ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного рішення, є значною, відповідач грошових накопичень не має, що підтверджується копією довідки з банку про відсутність руху коштів на банківському рахунку.

Постанова Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року

у справі № 644/2026/20 передбачає примусове виконання, зокрема,

в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в порядку поділу майна подружжя (89 390,72 грн), судових витрат (8 391,70 грн) та витрат на правничу допомогу (20 000 грн).

Примусове виконання стягнення грошової суми з відповідача до моменту перегляду судового рішення в касаційному порядку, призведе до позбавлення єдиного засобу існування останнього і трьох членів його родини, які перебувають на його утриманні.

Крім того, позивачкою у даній справі є громадянка Російської Федерації, тому у разі стягнення з відповідача на користь позивачки значної грошової суми до моменту завершення касаційного перегляду судового рішення у даній справі, є обґрунтовані підстави вважати, що поворот виконання рішення є малоймовірним, оскільки на цей час відсутні реальні механізми виконання рішення суду України на території Російської Федерації у зв'язку з початком збройної агресії Російської Федерації проти України. Існує ризик понесення відповідачем збитків, щодо яких існує реальна ймовірність неможливості їх відшкодування, зокрема через те, що позивач має громадянство Російської Федерації.

З метою забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, а також з метою захисту конституційних прав громадян України (відповідача, його дружини та дітей) на належний рівень життя, права власності відповідача на майно (грошові кошти в сумі примусового стягнення зокрема), з метою запобігання порушенню прав відповідача у разі повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, існує об`єктивна необхідність у зупиненні виконання оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення. У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Нестерова М. Б., достатньо обґрунтував заяву про зупинення виконання судового рішення, яке оскаржується, оскільки існує необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін та запобігання порушенню прав сторін, а у разі задоволення скарги та скасування постанови апеляційного суду неможливо буде здійснити поворот виконання рішення або його виконання буде утруднене.

Оскільки оскаржене судове рішення підлягає примусовому виконанню лише в частині стягнення грошової компенсації в порядку поділу майна подружжя, судових витрат та витрат на правничу допомогу, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання та зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 10 листопада

2022 року в цій частині, а в іншій частині - зупинення дії цієї постанови до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтями 260, 394, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатеса Нестерова Маргарита Борисівна, про зупинення виконання рішення задовольнити частково.

Зупинити виконання постанови Харківського апеляційного суду

від 10 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення грошової компенсації в порядку поділу майна подружжя, судових витрат та витрат на правничу допомогу, а в іншій частині - зупинити дію постанови Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року

до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. Ю. Мартєв В. В. Сердюк