Справа № 190/91/23
Провадження №2/190/141/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Кудрявцевої Ю.В.

за участю секретаря судового засідання - Пронської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, -

встановив:

19.01.2023 року ОСОБА_1 звернулася до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що в період з 12.03.2014 року по 31.08.2021 року позивачка працювала на посаді головного спеціаліста - бухгалтера фінансово-господарського відділу виконавчого апарату П`ятихатської районної ради Дніпропетровської області, 03.10.2022 року вона звільнилася за угодою сторін.

За результатами проведення перших місцевих виборів 25 жовтня 2020 року Кам`янська районна ради Дніпропетровської області набула повноважень відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-1Х «Про утворення та ліквідацію районів» і була створена як нова юридична особа публічного права шляхом об`єднання трьох районних рад районі Дніпропетровської області- Верхньодніпровського, Криничанського і П`ятихатського , Ліквідованих згідно з вищевказаною постановою Верховної Ради України.

22 грудня 2020 року Кам`янська районна рада Дніпропетровської області прийняла рішення «Про початок реорганізації Верхньодніпровськох районної ради, Криничанської районної ради та П`ятихатської районної ради шляхом приєднання до Кам`янської районної ради» за №11 -02/У111, в якому було зазначено, що Кам`янська районна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків П`ятихатської районної ради.(ксерокопія витягу із рішення додасться).

Розпорядженням голови Кам`янської районної ради від 16.08.2021 року №31-р «Про надання працівникам П`ятихатської районної ради пропозиції щодо наступного працевлаштування».

Позивачці запропонували посаду головного спеціаліста відділу з фінансово-економічних питань виконавчого апарату Кам`янської районної ради. Вона прийняла зазначену пропозицію і розпорядженням голови Кам`янської районної ради від 01.09.2021 року за №77-р`ос» була переведена на посаду головного спеціаліста відділу з фінансово-економічних питань виконавчого апарату Кам`янської районної ради.

За період з травня 2021 року по 31 грудня 2021 року включно, заробітна плата їй була виплачена у травні 2021 року і у грудні 2021 року частково, через що виникла заборгованість у розмірі 123 474 гривні 73 копійки.

У зв`язку з чим вона звернулася до суду про стягнення заборгованості по заробітній платі та рішенням П`ятихатського районного суду від 04.01.2023 року її позов до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено. Стягнуто з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 123 474,73 коп.

Проте, відповідачем не було здійснено повний розрахунок при звільнені, а саме не виплачено середній заробіток за час затримки виплати позивачу заробітної плати.

Тому позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Ухвалою від 23.01.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.01.2023 на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки для вирішення цього трудового спору застосовується тримісячний строк позовної давності, який розпочався з наступного дня після звільнення позивача 05.10.2022 року та сплинув на час подання вказаного позову до суду - 19.01.2023 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки, ОСОБА_1 30.09.2022 року звільнено із займаної посади головного спеціаліста відділу фінансово-економічних питань виконавчого аппарату Кам`янської міської ради.

Як вбачається із довідки про заборгованість по заробітній платі № 7 від 16.12.2022 року , заборгованість по невиплаченій заробітній платі складає 60040,37 грн.: січень 2022 року 0,00 грн., лютий 2022 року 0,00 грн. березень 2022 0,00 грн., квітень 2022 року 0,00 грн., травень 2022 року 0,00 грн., червень 2022 року 0,00 грн., липень 2022 року 0.00 грн., серпень 2022 року 0,00 грн., вересень 2022 року 12615,00 грн., жовтень 2022 року 47425,37 грн.

Оскільки станом на день звернення до суду відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати не погасив, між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 середній заробіток обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме по день винесення судового рішення по справі, слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 Кодексу законів про працю України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України "Про оплату праці", за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

На підставі статті 2 Закону України "Про оплату праці" структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року N 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713 (далі - Інструкція N 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-XII "Про державну статистику" та Закону України "Про оплату праці" з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції N 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції N 114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в Постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України ( в редакції чинній на дату звернення з позовом до суду) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції чинній на дату звернення з позовом до суду) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Позивачем не був пропущений строк позовної давності для звернення до суду з вищевказаним позовом, оскільки вимоги про стягнення заробітку були попередньо заявлені позивачем в межах позову до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області (справа №190/1498/22).

Беручи до уваги положення ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, підстави для застосування строку позовної давності до заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, відсутні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у х сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу.

Як встановлено судом, і вказані обставини визнаються відповідачем, на момент подання цієї позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем із виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погашена.

Враховуючи те, що в процесі розгляду справи відповідачем не надано доказів виплати заявлених позивачем сум, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку по заробітній платі.

Тому з урахування вищевказаного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати розмірі 44499 грн. 24 коп.

Розподіл судових витрат суд здійснює у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10-13,81,141,259,263,265,268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати - задовольнити.

Стягнути з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 44 499 (сорок чотири тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 24 коп.

Стягнути з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) 60 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06 березня 2023 року.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 .

Відповідач - Кам`янська районна рада Дніпропетровської області, місцезнаходження: проспект Свободи,2/1 м.Кам`янське Дніпропетровської області, 51925,

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева