УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року

м. Київ

справа № 2-757/11

провадження № 61-652ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Ориником Андрієм Романовичем, на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2021 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року, в справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на дії державного виконавця та просила:

поновити строк на подання скарги;

визнати незаконним рішення начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Солтиса Ю. С. у формі листа від 05 лютого 2014 року № 2187 про передачу квартири у АДРЕСА_1 для реалізації на прилюдних торгах;

визнати незаконними дії начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Солтиса Ю. С. щодо передачі квартири у АДРЕСА_1 для реалізації на прилюдних торгах;

визнати незаконними дії начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Солтиса Ю. С. щодо підписання договору №1414129 від 25 лютого 2014 року про надання послуг по організації і проведенню торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири у АДРЕСА_1 ;

визнати незаконною бездіяльність начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Солтиса Ю. С. щодо неповідомлення організатора торгів філії 14 ПП «Нива-В. Ш.» про наявність підстав, що перешкоджають проведенню прилюдних торгів з реалізації квартири у АДРЕСА_1 та не вчинення дій з повернення майна з торгів - квартири у АДРЕСА_1 .

Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2012 року в справі №2/1326/324/2012 позовні вимоги ПАТ «Фольксбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором від 23 вересня 2008 року в розмірі 191 213,29 грн. На підставі вказаного рішення Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист.

14 березня 2013 року головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Подановським Т. Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 серпня 2008 року та від 27 серпня 2008 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві власності ОСОБА_1

03 вересня 2013 року ФОП ОСОБА_2 , на підставі постанови про призначення експертизи, виготовлено звіт про оцінку вказаної квартири.

25 лютого 2014 року Франківським відділом державної виконавчої служби укладено договір №141429 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна з філією 14 ПП «Нива-В. Ш.».

ОСОБА_1 зазначає, що реалізація квартири відбулася за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, начальником Франківського відділу державної виконавчої служби не надано жодної правової оцінки тій обставині, що квартира не була придбана за рахунок коштів кредитора.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2021 року в задоволенні скарги відмовлено через пропуск строку на її подання.

Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що:

ОСОБА_1 12 травня 2014 року звернулася в Франківський районний суд м. Львова з позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи: ПАТ «ВіЕс Банк» про визнання дій неправомірними, визнання недійсними прилюдних торгів, акту та протоколу проведення прилюдних торгів;

у рішенні Апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року в справі № 465/2694/14-ц зазначено про те, що судом досліджувалися матеріали виконавчого провадження № 36991627;

встановлено, що представник ОСОБА_1 брав участь у судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанціях;

ОСОБА_1 вводить в оману суд про те, що вона не знала про неправомірні, на її думку, дії державного виконавця, а дізналася про них лише у 2016 році.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що нею не пропущений строк на оскарження дій державного виконавця, оскільки 23 червня 2016 року, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, виявила Акт державного виконавця від 26 березня 2014 року, який їй не надсилався та про наявність якого ОСОБА_1 не було відомо. Звертає увагу суду на те, що з 2010 року вона постійно хворіла, часто перебувала на стаціонарному лікуванні, та до 22 березня 2017 року не брала участі ні в судових засіданнях, ні під час проведення виконавчих дій, а тому їй не було відомо про незаконність дій виконавчої служби.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про залишення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця без розгляду.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про подання скарги ОСОБА_1 з пропуском строку, встановленого нормами ЦПК України на момент її подання, а підстави для поновлення такого строку відсутні. Зазначив, що з урахуванням вимог статті 126 ЦПК України пропуск строку є підставою для залишення скарги без розгляду.

13 січня 2023 року адвокат Ориник А. Р. через Електронний суд подав касаційну скаргу на вказані судові рішення та просить їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального й процесуального права. У касаційній скарзі ОСОБА_1 описує обставини справи та зазначає, що з 2010 року вона постійно хворіє, часто перебуває на стаціонарному лікуванні та мала змогу ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження лише 23 червня 2016 року, а тому строк на подання скарги на дії державного виконавця не пропустила.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначеними у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що на виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 36991627 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості в розмірі 191 213,29 грн, відкрите 14 березня 2013 року.

У межах вказаного виконавчого провадження Франківським відділом державної виконавчої служби складено Акт опису та арешту майна - квартири у АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1

22 квітня 2013 року державним виконавцем призначено експертизу та скеровано постанову експерту до виконання.

09 вересня 2013 року надійшов звіт про оцінку вказаного майна, який 25 вересня 2013 року державним виконавцем скеровано сторонам на ознайомлення.

05 лютого 2014 року державним виконавцем видана довідка про відсутність повідомлення про оскарження оцінки описаного майна. Оскільки ОСОБА_1 не подавала жодних заперечень проти визначення вартості (оцінки) майна, державним виконавцем сформовано пакет документів щодо подальшої передачі на реалізацію нерухомого майна, що належить ОСОБА_1

05 березня 2014 року надійшло повідомлення Філії 14 ПП «Нива-В.Ш.» про призначення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, а саме спірної квартири.

13 березня 2014 року боржником надіслано заперечення на повідомлення про оцінку майна, однак у такому відмовлено в зв`язку з пропуском строку.

08 липня 2014 року начальником Франківського відділу державної виконавчої служби затверджено акт про реалізацію арештованого нерухомого майна.

22 квітня 2014 року директором філії ПП «Нива-В.Ш.» затверджено протокол № 1414129-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Переможцем торгів оголошено ОСОБА_3

12 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби, ПП «Нива - В.Ш.» та просила визнати протиправною бездіяльність Франківського відділу державної виконавчої служби в частині неповідомлення організатора прилюдних торгів ПП «Нива-В.Ш.» Філія 14 (Львів) про зупинення 22 квітня 2014 року виконавчого провадження № 36991627 на підставі ухвали Франківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2014 року в справі № 6/465/114/14; визнати недійсними прилюдні торги, які відбулись 22 квітня 2014 року, з реалізації квартири у АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ; визнати недійсним акт про проведені прилюдні торги з продажу арештованого майна боржника від 22 квітня 2014 року щодо вказаної квартири; визнати недійсним протокол № 1414129-2 від 22 квітня 2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) вказаної квартири (справа № 465/2694/14-ц).

У рішення Апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року в справі № 465/2694/14-ц зазначено, що судом досліджувалися матеріали виконавчого провадження № 36991627.

Також суди встановили, що представник ОСОБА_1 брав участь у судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи № 465/2694/14-ц.

Відповідно до статті 383 ЦПК України (редакція, що діяла на момент подачі скарги) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частиною першої та другої статті 385 ЦПК України, скаргу може бути подано протягом десяти днів, з дня, коли особі стало відомо про порушення її прав. Пропущений із поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19, провадження № 61-16974св19 зазначено, що строки на подання скарги є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суди встановивши, що ОСОБА_1 у травні 2014 року було відомо про виконавче провадження й відповідно про неправомірні, на її думку, дії державного виконавця, дійшли правильно висновку про те, що подаючи скаргу на дії державного виконавця у липні 2016 року, ОСОБА_1 пропустила строк на її подання, та поважні причини для поновлення такого строку відсутні.

Доводи, на які посилається ОСОБА_1 у касаційній скарзі, були предметом розгляду судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки їм було надану відповідну правову оцінку, з якою погоджується суд касаційної інстанції.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом першої й апеляційної інстанцій норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Ориником Андрієм Романовичем, на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2021 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук