Ухвала

09 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 296/3910/22

провадження № 61-1849ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 січня 2023 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про визнання протиправним і скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення та визнання недійсним акту-розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз») про визнання протиправним і скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення та визнання недійсним акту-розрахунку.

Позовна заява мотивована тим, що 13 жовтня 2021 року AT «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» складено акт про порушення № ZT000217, згідно якого встановлено порушення розділу XI глави 2 пункту 1 підпункту 1 Кодексу газорозподільних систем, а саме: наявність несанкціонованого газопроводу у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач указує, що 24 листопада 2021 року комісією з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування природного газу, AT «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» прийнято рішення про задоволення акту про порушення № ZT000217 від 13 жовтня 2021 року. Стверджує, що відповідачем здійснено донарахування об`єму спожитого природного газу за період з 13 жовтня 2019 року по 13 жовтня 2021 року на загальну суму 368 081,67 грн. Вважає, що рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування природного газу від 24 листопада 2021 року та акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу і його вартості споживачу (фізичній особі) від 24 листопада 2021 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач зазначає, що відповідно до приписів Кодексу газорозподільних систем підставами для покладення на споживача газу відповідальності за несанкціонований газопровід є сукупність трьох складових умов: самовільне під`єднання до газопроводу; фізичне з`єднання з газорозподільною системою та іншою мережею, у тому числі внутрішнього газопостачання; витрати (споживання) природного газу через газопровід, який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). Вказує, що в акті про порушення № ZT000217 від 13 жовтня 2021 року зазначено про те, що виявлений газопровід діаметром 15 мм на глибині 0,5 м заглушений в землі, відтак, відповідач підтверджує той факт, що споживання необлікованого природного газу через несанкціонований газопровід не здійснювалось. Крім того, зазначає про те, що акт-розрахунок від 24 листопада 2021 року прийнятий на підставі акту про порушення №ZT000926 від 13 жовтня 2021 року, який скасовано комісією - 24 листопада 2021 року, а тому нарахування об`єму спожитого природного газу є неправомірним.

Позивач просив:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу від 24 листопада 2021 року;

визнати недійсним акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості споживачу від 24 листопада 2021 року.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» від 24 листопада 2021 року, оформленого протоколом № 86 щодо ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано недійсним акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості споживачу ОСОБА_1 від 24 листопада 2021 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 січня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» задоволено, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовуОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

06 лютого 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 січня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 215/4940/18. Касаційна скарга мотивована тим, що підставами для покладення на споживача газу відповідальності за несанкціонований газопровід є сукупність трьох складових умов, які полягають у такому: самовільне під`єднання до газопроводу; фізичне з`єднання з газорозподільною системою та іншою мережею, у тому числі внутрішнього газопостачання; витрати (споживання) природного газу через газопровід, який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). В акті про порушення № ZT000217 від 13 жовтня 2021 року представниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» зазначено, що виявлений газопровід діаметром 15 мм на глибині 0,5 м та заглушений в землі. Відповідач підтверджує той факт, що споживання необлікованого природного газу через несанкціонований газопровід не здійснювалось. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушення, встановленого актом № ZT000217 від 13 жовтня 2021 року. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 215/4940/18. Апеляційним судом не надано правової оцінки факту скасування комісією відповідача акту про порушення № ZT000217 від 24 листопада 2021 року, який в свою чергу зазначений в акті-розрахунку від 24 листопада 2021 року як підстава для донарахування об`єму природного газу.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Згідно пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про визнання протиправним і скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення та визнання недійсним акту-розрахунку.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржене судове рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті ОСОБА_1 касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про визнання протиправним і скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення та визнання недійсним акту-розрахунку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков