Справа № 489/3662/22
Провадження № 2/489/691/23
РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

при секретарі Сухно А.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

встановив:

В грудні 2023 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про доплату страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11.09.2021 в м. Миколаєві сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля SKODA Fabia, що належить позивачу, та автомобіля KIA Optima, під керуванням ОСОБА_2 . Згідно постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2021 відповідача ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме ДТП, що сталася 11.09.2021 на перехресті вул. Космонавтів та вул. Троїцька, в результаті чого транспортний засіб SKODA Fabia, д/н НОМЕР_1 , під керуванням позивача, отримав механічні пошкодження.

Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальної шкоди, яку він оцінює у суму 64 439,27 грн. Посилаючись на те, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» була виплачена йому сума страхового відшкодування лише частково у розмірі 46 413,27 грн. на підставі проведеної страховою компанією ремонтної калькуляції, просив стягнути з відповідача різницю у розмірі 18 026,00 грн. Відновлювальний ремонт автомобіля позивача було здійснено на СТО ФОП ОСОБА_4 , на рахунок якого і було перераховано суму страхового відшкодування - згідно заяви позивача. Однак на час здійснення ремонтних робіт всі необхідні запчастини у СТО були відсутні, в зв`язку з чим позивач придбав їх за власний рахунок, та в подальшому їх було використано при ремонті. Саме вартість вказаних запчастин та витрати, пов`язані з їх придбанням, ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача. На підтвердження реальної вартості відновлювальних робіт та вартості запчастин, позивачем надано звіт про незалежну оцінку майна, складений суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_5 . На підтвердження понесених фактично витрат на придбання запчастин позивачем надано квитанції. Позивач зазначав, що оплату за запчастини було здійснено ним та частково його дружиною ОСОБА_6 , яка є співвласником пошкодженого автомобіля, оскільки його було придбано в період перебування у шлюбі.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути зі ПрАТ «УПСК» на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 18 026 грн.00 коп., витрати на проведення незалежної оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку в сумі 3 500 грн., витрати на надання правової допомоги в сумі 5 000 грн. та 992 грн.40 коп. сплаченого судового збору.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Додатково пояснив, що зміна державного номеру транспортного засобу, який належить позивачу, з д/н НОМЕР_1 на д/н НОМЕР_2 відбулась після його перереєстрації в Миколаївській області, оскільки автомобіль SKODA Fabia був придбаний позивачем у м. Луцьку Волинської області.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав,написавши про це письмову заяву відповідно до ст. 206 ЦПК України.

Представник третьої особи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Згідно копії постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2021 по справі № 489/6338/21 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП, а саме у ДТП, що сталася 11.11.2021 на перехресті вул. Космонавтів та вул. Троїцька в м. Миколаєві, в результаті чого транспортний засіб SKODA Fabia, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження (а.с. 12).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за шкоду, заподіяну майну, на суму 130 000,00 грн., франшиза складає нуль гривень.

15.09.2021 ОСОБА_7 письмово подав до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Того ж дня 15.09.2021 представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу SKODAFabia, д/н НОМЕР_1 , про що складено Акт огляду транспортного засобу, в яком зазначено деталі, які підлягають заміні, та описано пошкодження.

Позивачем було подано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування на поточний рахунок ФОП ОСОБА_4 , який здійснював відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

Згідно розрахунку страхового відшкодування, сума виплаченого страхового відшкодування склала 46 413,27 грн., які були перераховані ФОП ОСОБА_4 згідно платіжного доручення № 20618 від 11.11.2021 (а.с. 22, 23).

У відповідності до акту виконаних робіт від 16.12.2021 № БА-0000016, наданого ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту (включаючи вартість робіт з ремонту та вартість запчастин) автомобіля SKODA Fabia, д/н НОМЕР_2 , склав 46 413,27 грн (а.с. 24).

Відповідно до Звіту № 279-21 про незалежну оцінку майна від 25.10.2021 з визначення вартості матеріального збитку заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля SKODA Fabia, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , станом на дату ДТП 11.09.2021 вартість матеріального збитку становить 49481,81 грн. з урахуванням ПДВ в запчастинах. Вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 75989 грн.11 коп. (з рахуванням ПДВ в запчастинах) (а.с. 27).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що до проведення відновлювального ремонту позивачем та ФОП ОСОБА_4 було встановлено, що страхового відшкодування в сумі 46 413,27 грн. недостатньо повного відновлення пошкодженого транспортного засобу. Враховуючи викладене було досягнуто домовленості, що частину запчастин позивачем було придбано самостійно та в подальшому встановлено ФОП ОСОБА_4 .

Згідно Довідки ФОП ОСОБА_4 від 29.12.2021 ОСОБА_3 в зв`язку з нестачею розміру страхового відшкодування позивачем було самостійно придбано та надано наступні запчастини для проведення відновлювального ремонту автомобіля SKODA Fabia: ліхтар задній лівий, ліхтар задній правий, бампер задній, задня права частина кузова (а.с. 25). Вартість вказаних запчастин склала 16 200,00 грн., 284,00 грн. - комісія за переказ коштів, 1 542,00 грн. - оплата за доставку запчастин, що разом склало 18 026,00 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем до матеріалів справи долучено копії квитанцій (а.с. 29, 30). Оригінали вказаних платіжних документів містяться в матеріалах цивільної справи № 489/312/22, яку було оглянуто в судовому засіданні.

Згідно дублікату квитанції № P24AC0579 від 08.10.2021 № передплата за запчастини в сумі 2 000,00 грн. була здійснена дружиною позивача ОСОБА_6 , оскільки автомобіль SKODA Fabia, який отримав механічні пошкодження, є спільним майном подружжя (придбаний в період перебування в зареєстрованому шлюбі), що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 11) та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 26).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (Постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18).

У пункті 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11.12.2019 у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17), суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків: правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати); виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом № 1961-IV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Враховуючи викладене, правильним є висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15).

Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 344/3008/17 (провадження № 61-26423св18), від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 16.02.2022 у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20).

Судом встановлено, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, відповідно у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, навіть незважаючи на те, що встановлений страховим полісом ліміт відповідальності є більшим, ніж страхова виплата

Відносини між ОСОБА_2 та його страховиком ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Оскільки розмір шкоди, завданої ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , перевищує виплачений страховою компанією за правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими таз відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження понесення ним витрат в розмірі 18 026,00 грн. на придбання запасних частин для ремонту автомобіля внаслідок ДТП позивачем було надано копії квитанцій про оплату, а також копію Довідки ФОП ОСОБА_4 , що підтверджує використання даних запчастин для ремонту автомобіля SKODA Fabia.

Заперечень з приводу необхідності придбання таких запчастин та щодо їх вартості від відповідача не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з позовом.

Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати на проведення незалежної оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку в сумі 3 500,00 грн., що документально підтверджені позивачем.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду копію Договору № 15/12-22 про надання правової допомоги від 15.12.2022, Довідку про сплату витрат на правову допомогу, ордер №1076985, загалом на суму 5 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн., що підтверджується вище переліченими доказами.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі, відповідно з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 27, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у вигляді недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 18 026,00 грн. (вісімнадцять тисяч двадцять шість гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення незалежної оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку в сумі 3 500,00грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_3 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду за квитанцією № 0.0..1 від 19.12.2022, що складає 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, 40, .

Повний текст рішення суду складено 09.03.2023.

Суддя Г.А. Микульшина