ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 березня 2023 року м. Чернівці

Справа № 727/6833/19

Провадження 22-ц/822/309/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Литвинюк І. М., Височанської Н.К., Перепелюк І.Б., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Буковинський Альянс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року позовні вимоги КС «Буковинський альянс» задоволено.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року та перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року. В заяві зазначала, що про існування вказаного рішення вона дізналась 13 лютого 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі 727/6833/19 та перегляд заочного рішення. Заяву ОСОБА_1 , про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі 727/6833/19 та перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

13 березня 2023 року ОСОБА_1 подала до Чернівецького апеляційного суду апеляційну скаргу на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, в якій посилається на те, що про існування вказаного рішення вона дізналась 13 лютого 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. В судове засідання, призначене на 10 вересня 2019 року, вона не з`явилася, оскільки доглядала за тяжко хворим чоловіком, який перебував у лікарні. Її син не повідомив їй про надходження оскаржуваного рішення.

Процесуальний строк може бути поновлений, якщо суд знайде підстави для його поновлення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим частини першої статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження "остаточного судового рішення" є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини.

ЄСПЛ у справах "Салов проти України", п. 93, "Сутяжник" проти Росії",п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ("Пономарьов проти України" № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені у рішеннях ЄСПЛ у справі "Науменко проти України" ("Naumenko v. Ukraine") від 09 листопада 2004 року та у справі "Полтораченко проти України" ("Poltorachenko v. Ukraine") від 18 січня2005 року.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною першою статті 354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З апеляційною скаргою на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у березні 2023 року.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Частиною другою статті 358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний правовий висновок виклав Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово належним чином повідомлялася про розгляд справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а саме 08 липня 2019 року (а.с.70), 22 липня 2019 року (а.с. 107), 05 серпня 2019 року (а.с.99), 19 серпня 2019 року (а.с.113).

Копія оскаржуваного заочного рішення судом першої інстанції направлена 17 вересня 2019 року на адресу відповідачів ОСОБА_1 . Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, оскаржуване рішення вручено 27 вересня 2019 року (а.с.130).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року у справі № 727/6833/19 надіслано судом 11 вересня 2019 року, зареєстровано 12 вересня 2019 року та оприлюднено 12 вересня 2019 року.

Оскільки апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення, то виходячи з частини другої статті 358 ЦПК України наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження. При цьому поважність причин пропуску такого строку значення не має.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 3 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначала щодо неповідомлення її про розгляд справи або пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили і доказів на підтвердження таких обставин не надавала.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року, оскільки немає підстав для вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у зв`язку з пропуском річного строку у справі, в якій відповідачка ОСОБА_1 неодноразово належним чином повідомлялася про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за поданою ОСОБА_1 у березні 2023 року апеляційною скаргою на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року є подання такої скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України.

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 серпня 2020 року у справі № 523/1781/16-ц (провадження № 61-3526св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 493/1858/16-ц (провадження № 61-11368св20), від 30 червня 2021 року у справі № 613/1166/15-ц (провадження № 61-22084св19) та від 1 грудня 2021 року у справі № 171/506/15 (провадження № 61-10887св21).

Крім того, слід зазначити, що посилання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, що пропущено з поважних причин, не мають правового значення з урахуванням викладених мотивів, оскільки цей строк є присічним.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 754/2141/19 (провадження № 61-12322св21).

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З урахуванням наведеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року слід відмовити.

Керуючись статтею 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Буковинський Альянс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк