Справа № 462/7228/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

27 лютого 2023 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Березюка Д.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 , батьківських прав, покликаючись на те, що між сторонами було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дітей. Згідно вказаного договору, діти сторін мали проживати разом з відповідачем та вони спільно зобов`язувались виконувати покладені на них батьківські обов`язки. Однак, всередині червня 2021 року, ОСОБА_3 , покинула місце свого проживання та виїхала закордон, залишивши дітей. Після цього, відповідач не здійснювала піклування про неповнолітніх дітей, не цікавилася їхнім життям, не забезпечувала належні умови життя, тощо. Вказане, на переконання позивача свідчить про нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками, які повністю перейшли до батька. Враховуючи вищевикладене, просить суд позбавити ОСОБА_3 , батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили такий задовільнити в повному обсязі.

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи, однак будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання ОСОБА_3 , не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Третю особу по справі, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання свого представника він не направив.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року, провадження по справі відкрито, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження. Крім того, витребувано у Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , щодо неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та у Державної прикордонної служби України інформацію з приводу перетинання ОСОБА_3 державного кордону.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , народились доньки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с.13-13/.

03липня 2019 року між сторонами було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дітей /а.с. 14-15/. Згідно вказаного договору, їх спільні діти будуть проживати разом матір`ю - ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 .

В той же час, пунктом 4 встановлено, що ОСОБА_1 , має право спілкуватись з кожною дитиною окремо або одночасно з двома дітьми або трьома, або одночасно з усіма дітьми без будь-яких обмежень. Вказане не вичерпується будь якою кількістю спілкування з дитиною або дітьми, що вже відбулось. Інші питання виховання дітей вирішуються між сторонами, виходячи з інтересів дітей, принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Пунктом 12 договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за життя і здоров`я дітей, їх інтелектуальний, особистий і фізичний розвиток, а також за належне виконання умов цього договору.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 грудня 2019 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 /а.с.11/.

В матеріалах справи також міститься характеристика неповнолітньої ОСОБА_4 , типовий договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, характеристика ОСОБА_5 , довідка про перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на обліку в ВП "3-я міська клінічна лікарня м. Львова" КНП "Львівське ТМО 3", виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 /а.с.35-41/.

Суду також надано копію акту від 26 січня 2023 року, комісії в складі майстрів з експлуатації житлового фонду ЛКП «Левандівка», з якого вбачається, що за результатами розгляду звернень ОСОБА_6 , встановлено, що зі слів заявника та свідків-сусідів, неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проживають за адресою АДРЕСА_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , та знаходяться на його повному утриманні. Мати - ОСОБА_3 , за вказаною адресою фактично не проживає, участі в вихованні дітей не приймає /а.с.42/.

До матеріалів справ було долучено висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно неповнолітніх ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , з якого вбачається, що приймаючи до уваги документи, які підтверджують ухилення ОСОБА_3 , від виконання своїх батьківських обов`язків, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 26 січня 2023 року, з метою захисту прав та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір відносно неповнолітніх дітей /а.с.45-46/.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повідомили, що вони не бачились з відповідачем вже декілька років, їм відомо, що алкоголь чи наркотичні засоби відповідач не вживає. Вказали, що саме ОСОБА_1 , займається вихованням дітей. Свідок ОСОБА_7 , також вказала що ОСОБА_3 , не спілкується з нею, оскільки та не хоче слухати її порад в вихованні дітей.

Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На спростування тверджень позивача про те, що відповідач виїхала за межі території України в 2021 році, і з того часу не з`являється, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з наданої відповіді Державної прикордонної служби України, відповідач ОСОБА_3 , здійснювала виїзд з території України 14 червня 2021 року, та в`їзд 03 вересня 2021 року. Після цього, виїзд 03 січня 2022 року та в`їзд 01 травня 2022 року. 08 травня 2022 року ОСОБА_3 , виїхала та 04 липня 2022 року повернулась на територію України. 19 липня 2022 року виїхала з території України /а.с.57/.

В той же час, судом не приймаються показання допитаних в судовому засіданні свідків, оскільки вказані показання не свідчать про те, що ОСОБА_3 , не виконує своїх обов`язків по вихованню дітей, а лише свідчать про те, що ОСОБА_1 , як батько, також виконує покладені на нього законом батьківські обов`язки. Крім того, як було повідомлено самим позивачем під час розгляду справи, він не заперечував проти проживання дітей з матір`ю, що свідчить про те, що й сам позивач впевнений в тому, що ОСОБА_3 , як матір, дбає про дітей належним чином.

Крім того, самі свідки повідомили, що останні роки не контактують з відповідачем, а тому не можуть володіти інформацією з приводу спілкування матері з дітьми, її матеріального забезпечення неповнолітніх дітей, а також наявності чи відсутності контакту з дітьми, під час перебування ОСОБА_3 за кордоном, в період ери цифрового зв`язку та її приїздів до України.

З цих же підстав, судом не може бути прийнято акт комісії в складі майстрів з експлуатації житлового фонду ЛКП «Левандівка», з якого вбачається, що він складений зі слів позивача та свідків-сусідів. Вказані свідки-сусіди не можуть бути об`єктивними щодо надання інформації про те як часто, діти спілкуються з матір`ю по телефону, та як часто вони бачаться, коли матір приїжджає до дітей під час перебування в Україні, тощо.

Щодо висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , суд зазначає наступне. Орган опіки та піклування вирішив за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, посилаючись на показання свідків, двоє з яких були допитані в судовому засіданні, і показання яких судом визнано неналежними доказами, а тому, судом не приймається й вказаний висновок.

Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач періодично приїжджає до України, а також твердження самого позивача, що ОСОБА_3 , іншого житла в Україні немає, та всі рідні і близькі їй люди проживають за тією ж адресою, де проживає позивач разом з дітьми, - обставин які б стверджували про те, що вона не відвідує дітей, не проявляє до них інтерес, не бажає регулярно бачитись з ними, відсутні. А тому, суд не вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу на відповідача ОСОБА_3 , щодо виконання нею своїх батьківських обов`язків.

Однак, суд вважає за необхідне наголосити відповідачу ОСОБА_3 , що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому відповідачу необхідно у повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки у випадку ухилення нею від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей в майбутньому вона все ще може бути позбавлена батьківських прав.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 215-218 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, - відмовити за безпідставністю.

Повний текст рішення складено 09 березня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: А.І. Ліуш