ПОСТАНОВА

іменем України

10 січня 2023 року м. Кропивницький

справа № 402/357/20

провадження № 22-ц/4809/105/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гончар В.В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

третя особа за зустрічним позовом - приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривенький Сергій Анатолійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2022 року у складі судді Бондаренка А.А.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником автомобіля марки «CADILLAC», модель СТS, 2011 року випуску, білого кольору, тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан - В, шасі (кузов) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . 31 березня 2020 року він надав ОСОБА_2 довіреність на право керування та розпорядження автомобілем. При цьому надав її з усною домовленістю про подальше укладення договору купівлі-продажу вказаного автомобіля. Зазначає при цьому, що в якості гарантії укладення договору купівлі-продажу відповідач передав йому свій автомобіль марки «MAZDA», реєстраційний номер НОМЕР_3 також на підставі довіреності на право керувати та розпоряджатись. Згодом, виявивши, що автомобіль «MAZDA» зношений, зробив висновок, що ОСОБА_2 не мав наміру укладати договір, а мав намір шахрайським шляхом заволодіти його автомобілем, тому 02 квітня 2020 року скасував довіреність. Однак ОСОБА_2 на його вимогу не повертає автомобіля.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд витребувати із його незаконного володіння та вилучення автомобіля марки «CADILLAC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів до нього.

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про визнання договору доручення від 31 березня 2020 року, укладеного між ними, на підставі якого була видана довіреність, удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору міни автомобіля «CADILLAC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автомобіль марки «MAZDA», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Зустрічний позов містить вимогу про визнання договору обміну транспортних засобів дійсним та про визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль «CADILLAC», реєстраційний номер НОМЕР_2 . На обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що 31.03.2020 він мав з ОСОБА_1 усну домовленість про обмін автомобіля марки «CADILLAC», реєстраційний номер НОМЕР_2 на автомобіль марки «MAZDA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з доплатою ОСОБА_2 . ОСОБА_1 4000 доларів США. Однак ОСОБА_1 02 квітня 2020 року скасував свою довіреність. З метою захисту своїх прав просив суд визнати договори доручення, посвідчені вказаними довіреностями, удаваним правочином, застосувавши до вказаних відносин сторін норми закону, що регулюють договір міни транспортних засобів, а також визнати договір обміну транспортних засобів дійсним та визнати за ним право власності на автомобіль «CADILLAC», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2022 року позов задоволено. Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та вилучено автомобіль марки «CADILLAC», модель СТS, 2011 року випуску, білого кольору, тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан - В, шасі (кузов) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_1 07 березня 2019 року ТСЦ 8043, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до нього. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривенький С.А., про визнання правочину удаваним та визнання права власності на автомобіль. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення поданого ним зустрічного позову.

ОСОБА_1 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2022 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник адвокат Лінчевський Д.Ю. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Возний М.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині вимог зустрічного позову.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «CADILLAC», модель СТS, 2011 року випуску, білого кольору, тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан - В, шасі (кузов) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (т.1 а.с.5).

Відповідно до копії довіреності, від 31 березня 2020 року №410, посвідченої приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривеньким С.А., ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 керувати та розпоряджатись автомобілем марки «CADILLAC», модель СТS, 2011 року випуску, білого кольору, тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан - В, шасі (кузов) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Довіреність видана на 3 роки (т.1 а.с.7).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 від 02 квітня 2020 року ОСОБА_1 повідомив приватному нотаріусу Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривенькому С.А. про скасування довіреності, виданої ним 31 березня 2020 року, якою уповноважив ОСОБА_2 керувати та розпоряджатись автомобілем марки «CADILLAC», модель СТS, 2011 року випуску, білого кольору, тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан - В, шасі (кузов) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.9).

Зазначене підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 02 квітня 2020 року №41678092, згідно з яким ОСОБА_1 02 квітня 2020 року скасував довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривеньким С.А. 31.03.2020 року за №410.

З наданого позивачем повідомлення про скасування довіреності від 02 квітня 2020 року та фіскального чеку Укрпошти від 11 квітня 2020 року убачається, що ОСОБА_1 02 квітня 2020 року скасував вказану довіреність та направив це повідомлення ОСОБА_2 11 квітня 2020 року (т.1 а.с.6).

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 керувати та розпоряджатись автомобілем марки «MAZDA», модель СХ 7, 2007 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_5 , тип ТЗ загальний легковий універсал В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що видав довіреність від 31 березня 2020 року №411, посвідчену приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривеньким С.А. Довіреність видана строком на 3 роки (т.1 а.с.13).

У подальшому ОСОБА_2 також скасував довіреність, видану ОСОБА_1 , посвідчену 31 березня 2020 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривеньким С.А. за №411, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 23 квітня 2020 року №41744496 (т.1 а.с.14).

02 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом, в якому вимагав повернення автомобіля марки «CADILLAC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зв`язку із скасуванням довіреності від 31 березня 2020 року, якою уповноважив ОСОБА_2 керувати та розпоряджатись автомобілем (т.1 а.с.54).

З наданої ОСОБА_2 копії звіту від 02 травня 2020 року №В-32 автотоварознавчої експертизи з оцінки транспортного засобу встановлено, що за замовленням ОСОБА_2 експертом було проведено визначення вартості автомобіля марки «CADILLAC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 02 травня 2020 року, вартість якого склала 374262 грн (т.1 а.с.56-58).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що після припинення відносин представництва 02 квітня 2020 року ОСОБА_2 не має правових підстав на утримування автомобіля ОСОБА_1 , отже відмова ОСОБА_2 повернути автомобіль є незаконною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду у цій частині, виходячи з такого.

Дійсно, відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є відносинами представництва, у межах яких ОСОБА_1 довіреністю від 31 березня 2020 року уповноважив ОСОБА_2 на керування та розпорядження автомобілем марки «CADILLAC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а 02 квітня 2020 року скасував цю довіреність, припинивши ці правовідносини. В свою чергу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 також існували правовідносини представництва, оформлені довіреністю від 31 березня 2020 року та аналогічно припинені її скасуванням 23 квітня 2020 року.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Після припинення відносин представництва утримування ОСОБА_2 автомобіля ОСОБА_1 не має правових підстав, отже відмова повернути його є незаконною, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо витребування вказаного автомобіля, документів та ключів до нього із чужого незаконного володіння.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що довівши наявність взаємних відносин представництва між сторонами щодо транспортних засобів, ОСОБА_2 не надано достатніх доказів, які б засвідчили факт перебування сторін у фактичних відносинах міни цих транспортних засобів.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду в частині зустрічного позову, виходячи з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

За своєю юридичною природою позов - це матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Звертаючись із зустрічним позовом до ОСОБА_1 . ОСОБА_2 просив визнати договір доручення від 31.03.2020, на підставі якого сторонам були видані довіреності, удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору обміну автомобіля марки «Каділак» на автомобіль марки «Мазда», визнати договір обміну транспортними засобами дійсним та визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль «Каділак».

При цьому питання про повернення відповідачеві за зустрічним позовом автомобіля марки «Мазда» ОСОБА_2 не ставилося.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що на час розгляду справи автомобіль марки «MAZDA», модель СХ 7, 2007 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_5 , який також є предметом позову, був повернутий ОСОБА_1 . ОСОБА_2 та у подальшому відчужений ним своїй дружині - ОСОБА_3 у департаменті ТСЦ 3545 (т.1 а.с.152-153).

Крім того, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції були допитані свідки, зокрема ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надали пояснення з приводу зазначених вище обставини та підтвердили цей факт, про що не заперечував у судовому засіданні і позивач за зустрічним позовом (т. 2 а.с.73-81).

Тобто, на момент розгляду справи, автомобіль марки «MAZDA» належав не ОСОБА_2 , а його дружині ОСОБА_3 і питання про повернення ОСОБА_1 автомобіля «Мазда» у зустрічному позові взагалі не ставилося.

Отже, спосіб захисту, визначений позивачем за зустрічним позовом, не відновить порушеного права сторін, а також впливає на права та законні інтереси ОСОБА_3 , яка на час розгляду справи є власницею автомобіля «Мазда».

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував та неповно з`ясував обставини справи, які мають значення для справи. Однак, оскільки суд першої інстанції також дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, проте виходив з інших мотивів, колегія суддів вважає, що рішення суду слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в частині вирішення зустрічного позову у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в частині вирішення зустрічного позову у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.А. Письменний