Справа № 168/16/23
Провадження № 2/168/35/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого -судді Малюти А.В.,

секретаря судового засідання Сулеви Н.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 07 листопада 1992 року з відповідачкою ОСОБА_2 .

Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між сторонами не склалось із-за діаметрально-протилежних характерів, поглядів на життя, психологічної несумісності. Протягом подружнього життя відбувались постійні конфлікти та сварки на побутовому рівні. Вважає, що збереження шлюбу є безперспективним та не можливим. Від спільного проживання мають троє повнолітніх дітей. Просить шлюб розірвати. Судові витрати залишити за ним.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує. Та просить його задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає. Просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити за нею шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Тому суд приходить до висновку про можливість проведення підготовчого засідання за відсутності сторін.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту частини 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що сторони 07 листопада 1992 року уклали шлюб, який зареєстрований Секунською сільською радою Старовижівського району Волинської області за актовим записом № 4 (а.с.7). Від спільного проживання мають трьох повнолітніх дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Відсутні спільні інтереси та погляди на подальше спільне життя. Тобто шлюб носить формальний характер. Можливості збереження даного шлюбу немає.

Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Крім того, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Бажання відповідачки після розірвання шлюбу іменуватись шлюбним прізвищем « ОСОБА_3 » підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи клопотання позивача про залишення за ним витрат по сплаті судового збору, суд приходить до висновку, що судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, відповідно до статей 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись статтями 141, 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 листопада 1992 року Секунською сільською радою Старовижівського району Волинської області за актовим записом № 4 - розірвати.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою ОСОБА_2 шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Малюта