Ухвала

Іменем України

09 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 302/906/21

провадження № 61-1778ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 30 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 20 серпня 2021 року і до часу закінчення навчання останнім, але не більше ніж до 23 років.

Міжгірський районний суд Закарпатської області рішенням від 15 листопада 2021 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі твердої грошової суми 2 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 25 серпня 2021 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що оскаржуване рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2021 року нею отримано 07 лютого 2022 року в канцелярії Міжгірського районного суду. 15 лютого 2022 року вона звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами. Міжгірський районний суд Закарпатської області рішенням від 16 березня 2022 року її заяву задовольнив. Закарпатський апеляційний суд постановою від 12 липня 2022 року рішення суду від 16 березня 2022 року скасував та відмовив у задоволенні заяви про перегляд рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами. Постанова апеляційного суду від 12 липня 2022 року була отримана нею 21 вересня 2022 року. У постанові апеляційного суду від 12 липня 2022 року їй було роз`яснено, що всі доводи відповідачки зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, а обставини, на які вона посилається, не є нововиявленими і могли бути підставою для оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 13 жовтня 2022 року апеляційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням поважності причин пропуску цього строку. Роз`яснив заявнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтями 357, 358 ЦПК України.

Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 30 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2021 року визнав неподаною та повернув заявнику.

30 січня 2023 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 30 грудня 2022 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 463/6259/15, від 03 червня 2021 року у справі № 2-1210/11, від 08 червня 2021 року у справі № 2-1207/2011 вказано, що ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; про скасування рішення третейського суду; про видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги заявнику не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту статей 185, 357 ЦПК України, у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Згідно із частиною шостою статті 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 29 листопада 2022 року отримала копію ухвали Закарпатського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху, проте, станом на 30 грудня 2022 року заявник не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом.

Отже, апеляційний суд, правильно застосувавши положення статей 185, 357 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги заявнику, не порушивши при цьому право ОСОБА_1 на доступ до суду.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала Закарпатського апеляційного суду від 30 грудня 2022 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Оскільки, аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

При цьому, Верховний Суд враховує, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 30 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов