провадження № 6/336/48/2023
УХВАЛА

іменем України

23 березня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 336/2009/22 (номер провадження № 6/336/48/2023) за заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про розстрочку виконання судового рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2023 року по цивільній справі № 336/2009/22 за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

27 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із заявою про розстрочку виконання судового рішення, в якій просить задовольнити заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2023 року у цивільній справі №336/2009/22 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором по авансовим підзвітним сумам; розстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2023 року по справі №336/2009/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 38 235 (тридцять вісім тисяч двісті тридцять п`ять) грн. 20 коп. шляхом погашення заборгованості рівними платежами щомісяця по 2811 (дві тисячі вісімсот одинадцять) грн. протягом 12 (дванадцять) місяців, починаючи з дати набрання ухвали щодо розстрочки виконання рішення законної сили.

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2023 року у справі №336/2009/22 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 38 235,20 грн. та судовий збір у розмірі 2 481 грн. Ним у повному обсязі визнано розмір стягнутої заборгованості, він має намір та велике бажання її сплатити, як можна швидше, у найкоротші строки. Більше того, ним вже розпочато її погашення, про що свідчить квитанцію №69369052 від 03.02.2023 року.

Проте, у зв`язку із обставинами які склались на даний час, можливості його виконати у повному обсязі він не має, тому прошу розстрочити його виконання строком на один рік, у зв`язку наступним.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) на всій території України було запроваджено карантин з 12.03.2020 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №338-р від 25.03.2020 (зі змінами) «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» з урахуванням поширення на території України гострої респіраторної хвороби COV1D-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, висновків Всесвітньої організації охорони здоров`я щодо визнання розповсюдження COVID-19 у країнах світу пандемією, з метою ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та відповідно до статті 14 та частини другої статті 78 Кодексу цивільного захисту України установлено для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 22.05.2020. В подальшому карантин було продовжено.

Режим надзвичайної ситуації, спричинений коронавірусом SARS-CoV-2 на його думку є надзвичайною подією, яка унеможливлює здійснення господарської діяльності та будь-якої іншої діяльності у звичайному режимі, що свідчить про наявність виняткових (особливих) і непереборних обставин, через які істотно ускладняється виконання судового рішення.

Крім того, указом президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України був введений воєнний стан, який діє і на теперішній час.

Відповідно до повідомлення Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, зазначені вище обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/ стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Вищезазначені події, вважає надзвичайними обставинами, внаслідок яких його фінансовий стан суттєво погіршився, діяльність, якою він займався перестала приносити дохід, на даний час він тимчасово не працевлаштований та взагалі не має будь-яких доходів. Крім того, його банківські рахунки, відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 21.02.2022 року (винесена в рамках виконавчого провадження №68623358) взагалі були арештовані, які кошти, що перебували на них, про що надає відповідну постанову державного виконавця, довідку про стан рахунку від 27.02.2023 року AT «УніверсалБанк», довідку щодо руху коштів по картці AT «УніверсалБанк» від 27.02.2023 року та довідку про рух коштів «АТ «ПриватБанк» від 27.02.2023 року.

У зв`язку з тяжким становищем зокрема, в м. Запоріжжі, що знаходиться у прифронтовій зоні та тривалий час входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі ведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні рванні), затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022р. (із змінами), він втратив будь-який прибуток, що призвело до погіршення матеріального стану, утворення заборгованості за даним договором та іншими кредитними договорами укладеними з банківськими установами.

У нього є й інші кредитні зобов`язання, які він повинен виконувати.

Крім того, у нього є дружина ОСОБА_2 , яка на даний час також тимчасово не працевлаштована, доходів не має та перебуває на його утриманні, як і її мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 , вимушені переселенці, житло яких було зруйновано, внаслідок російської агресії, які вимушені були переїхати до них в житло за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки іншого житла не мають, та які на даний час перебувають на їх з дружиною утриманні, оскільки мати є особою з інвалідністю 3 групи та тяжко хворою на рак і не має змоги працювати, а батько в пошуках роботи, проте марно.

Враховуючи вищевикладені обставини, запровадження карантинних обмежень в Україні, а згодом і введення на території України військового стану, та змоги повністю погасити заборгованість, адже рівень доходів знизився до нуля, перебування на його утриманні дружини та її батьків, просить розстрочити виконання рішення суду, оскільки змоги виконати його одразу, одним платежем він не має.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, подану ним заяву про розстрочення виконання рішення суду підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. В підтвердження викладених в заяві вимог та те, що він не ухиляється від виконання судового рішення і бажає його виконати надав квитанцію від 22 березня 2023 року про сплату ним частини боргу в розмірі 2 811,00 грн.

Представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» в в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Жодних заяв та клопотань від представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» до суду не надходило.

Згідно ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі N 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Однак, чинний ЦПК України надає сторонам право на звернення до суду із заявою про розстрочення виконання рішення.

Судом встановлено, що 17 січня 2023 року ухвалено рішення по справі № 336/2009/22 за позовом за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до вказаного рішення позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 13.05.2018 р. в сумі 38 235,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в сумі 2481 грн.

З письмових матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на сьогоднішній день не працює, у нього є дружина ОСОБА_2 , яка на даний час також тимчасово не працевлаштована, доходів не має та перебуває на його утриманні, як і її мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 , вимушені переселенці, житло яких було зруйновано, внаслідок російської агресії, які вимушені були переїхати до них в житло за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки іншого житла не мають, та які на даний час перебувають на їх з дружиною утриманні, оскільки мати є особою з інвалідністю 3 групи та тяжко хворою на рак і не має змоги працювати, а батько в пошуках роботи, проте марно.

Крім того, у нього наявні й інші кредитні зобов`язання.

На підтвердження добровільного виконання судового рішення надано квитанції про сплату боргу частинами, а саме квитанції від 12.02.2023 року, 28.11.2022 року, 22.03.2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом, тобто це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення.

При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення суд виходить з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для розстрочки виконання рішення суд не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, розстрочка має бути компромісом між заінтересованими сторонами.

Згідно з ч. 1, 3 -5ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, а також суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при розгляді заяв щодо розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому, надання розстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

З огляду на доводи заявника, викладені у заяві, а також його бажання виконати рішення, суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення суду.

Відповідач на даний час знаходяться у скрутному матеріальному становищі, що ускладнює виконання ним рішення суду.

Також, суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору. Окрім цього суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 не уникає сплати боргу і має намір сплачувати заборгованість добровільно.

Враховуючи наявність обставини, що істотно ускладнює виконання рішення, та враховуючи той факт, що розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення цього рішення, суд дійшов висновку про задоволення заяви про розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців.

Керуючись ст. 435, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про розстрочку виконання судового рішення задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2023 року по справі №336/2009/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 38 235 (тридцять вісім тисяч двісті тридцять п`ять ) грн. 20 коп. шляхом погашення заборгованості рівними платежами щомісяця по 2811 (дві тисячі вісімсот одинадцять) грн. протягом 12 (дванадцять) місяців, починаючи з дати набрання ухвали щодо розстрочки виконання рішення законної сили.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: