Справа № 953/6475/22
"07" березня 2023 р. Київський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Бобко Т.В.,
секретар судового засідання Бондаренко В.О.,
учасники справи:
представник позивача ОСОБА_2 ,
відповідач Головне управління Національної поліції в Харківській області,
представник відповідача Корнєєва Яна Юріївна,
відповідач Державна казначейська служба України,
представник відповідача Пузіков Вячеслав Анатолійович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,
Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково; стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень, на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням юридичної допомоги 1600 (одна тисяча шістсот) гривень; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бізденежний С.Р. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України понесені судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування заяви посилався на те, що з метою належного захисту прав та законних інтересів ОСОБА_1 в межах вищевказаної справи, останній звернувся по професійну допомогу до адвоката Бізденежного С.Р, з яким уклав Договір про надання правничої допомоги від 27.09.2021 та акт про надання послуг №2 від 19 лютого 2023 року, сплативши авансовий платіж за такі послуги у розмірі 5000 гривень. 04 грудня 2022 року позивачем було подано заяву про стягнення з відповідача понесених судових витрат у розмірі 5000 гривень у вигляді компенсації на професійну правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

07 березня 2023 року представник відповідача ГУНП в Харківській області Корнєєва Я.Ю. звернулась до суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правової допомоги, в якому просила зменшити розмір витрат на правову допомогу, заявлених позивачем до стягнення, оскільки вважає такі вимоги безпідставними, необґрунтованими, виходячи з наступного. Верховний Суд у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зробив висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В наданому акті наданих послуг від 19.02.2023, складеного адвокатом Бізденежним С.Р., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001808, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області № 15 від 27.09.208 та ОСОБА_1 до договору № 41 про надання правничої допомоги від 27.09.2021 зазначено про наступне: з 01.11.2022 по 24.02.2023 адвокатом були надані такі послуги по справі № 953/6475/22, яка перебувала в провадженні Київського районного суду м. Харкова: правові консультації стосовно предмета справи, доказування, складання позову до суду, формування додатків до позову відповідно до ЦПК України та направлення складених документів до суду, клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, складання клопотання про стягнення з відповідача судових витрат (клопотання про компенсацію судових витрат зумовлених витратами на професійну правничу допомогу по справі), формування додатків та подання цього клопотання до суду. При цьому, загальна вартість послуг склала 5000 гривень. На підтвердження оплати позивачем послуг адвоката Бізденежного С.Р. надано копію квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 30.12.2022 на суму 5000 гривень. Разом з тим, у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17 від 11 квітня 2018 року. Крім тогоо, представник відповідача просила врахувати ту обставину, що представник позивача адвокат Бізденежний С.Р. позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди подає не перший раз. З урахуванням досвіду представника позивача зауважила, що такі справи для ОСОБА_3 не є складними та не потребують додаткового часу, враховуючи загальний стаж адвоката 6 років. Отже, адвокатом не було витрачено додаткового часу на підготовку позовної заяви за зверненням Красноперовим С.Г. Гонорар адвоката за представництво інтересів в суді та надання правничої допомоги повинен включати в себе витрати щодо підготовки справи до розгляду, збору доказів, тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Отже, враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість, фактичний обсяг та факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі у конкретній адміністративній справі не є співмірним витратам щодо складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг, представник відповідача вважає, що судові витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, останнім надана заява про розгляд питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі за його відсутності.

Представник відповідача ГУНП в Харківській області Корнєєва Я.Ю. надала суду заяву про розгляд питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі за її відсутності, в якій своє клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про день час та розгляду питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час розгляду цивільної справи представник позивача зробив заяву про надання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну (правничу) допомогу, які поніс позивач у зв`язку з розглядом цивільної справи у розмірі 5000 гривень, у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України (відповідна письмова заява подана 04 грудня 2022 року).

У передбачений законом строк представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування зазначених витрат надав суду: Договір про надання правових послуг №41 від 27 вересня 2021 року, Додаткову угоду №1 від 02 січня 2022 року до Договору №41 про надання правничої допомоги від 27 вересня 2021 року, Акт наданих послуг №2 від 19 лютого 2023 року до Договору №41 про надання правничої допомоги від 27 вересня 2021 року, рахунок на оплату №15 від 30 грудня 2022 року та квитанцію про сплату ОСОБА_1 5000 гривень на рахунок ОСОБА_3 за умовами договору №41 про надання правових послуг від 27 вересня 2021 року.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи №953/6475/22, вважає заяву представника позивача ОСОБА_3 такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування гонорару за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (справа № 12-171гс19)).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

За змістом статті 137 ЦПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За змістом статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Представник відповідача ГУНП в Харківській області Корнєєва Я.Ю. скориставшись своїм правом, звернулась із клопотанням щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу з підстав того, що наданими до суду документами не підтверджені обґрунтованість, фактичний обсяг та факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, який не є співмірним, виходячи зі складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг.

Представник відповідача Державної казначейської служби України не надав жодних пояснень з приводу вирішення питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, не висловив своїх міркувань та заперечень з приводу поданої представником позивача заяви.

Від представника відповідача Державної казначейської служби України клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом цивільної справи, не надходило.

Зі змістом вищевказаних правих норм, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

Отже, якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: надасть договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Судом встановлено, що 27 вересня 2021 року між адвокатом Бізденежним С.Р. та позивачем ОСОБА_1 укладений Договір №41 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу, в тому чсилі за окремими дорученнями Клієнта, представляти права і законні інтереси Клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, органах державної виконавчої служби, перед третіми особами, а також у судах України загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами договору з усіма правами, які передбачені діючим законодавством; адвокат зобов`язався надавати правову допомогу Клієнту у будь-яких справах та галузі права, які могли би бути пов`язані з Клієнтом, незалежно від його процесуального статусу в них у цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення. Строк дії договору до 31 грудня 2022 року.

01 січня 2022 року між адвокатом Бізденежним С.Р. та позивачем ОСОБА_1 укладена Додаткова угода №1 до Договору №41 про надання правової допомоги від 27 вересня 2021 року щодо продовження строку дії основного договору до 31 грудня 2023 року, а також сторони доповнили пункт 4.2 договору щодо оплати послуг адвоката, яка здійснюється не пізніше 60 банківських днів з моменту підписання Акту наданих послуг, який слугує підтвердженням надання належної якості послуг Клієнту відповідно до Договору. При цьому оплата послуг може здійснюватися авансовим платежем.

Акт наданих послуг №2 до Договору №41 про надання правової допомоги від 27 вересня 2021 року укладений між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 19 лютого 2023 року. Зі змісту вказаного акту вбачається, що з 01 листопада 2022 року по 24 лютого 2023 року адвокатом були надані такі послуги по справі №953/6475/22: правові консультації стосовно предмета справи, доказування тривалість 2 години вартістю однієї години 400 гривень, а всього 800 гривень; складення позову до суду, формування додатків до позову відповідно до ЦПК України та направлення складених документів до суду тривалість 4 години вартістю однієї години роботи 800 гривень, а всього 3200 гривень; клопотання про долучення доказів до матеріалів справи тривалістю одна година вартістю 400 гривень та складання клопотання про стягнення з відповідача судових витрат, формування додатків та подання клопотання до суду тривалістю одна година вартістю 600 гривень, а всього на суму 5000 гривень.

30 грудня 2022 року ОСОБА_1 сплатив 5000 гривень на рахунок ОСОБА_3 за умовами договору №41 про надання правових послуг від 27 вересня 2021 року, що підтверджується квитанцією №0.0..1.

На переконання суду, наведені докази є об`єктивними й такими, що підтверджують надання позивачу правничої допомоги адвокатом Бізденежним С.Р. у розмірі 5000 гривень.

Із матеріалів справи та наданих представником позивача документів на підтвердження несення позивачем витрат по сплаті правничої допомоги адвоката вбачається, що такі дії представника відповідають умовам договору про надання правової допомоги. Витрати на правничу допомогу є співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) в межах розгляду даної справи, з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а також з обсягом, наданих адвокатом послуг та значенням справи для сторони. При цьому така сума витрат не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Отже, виходячи з наведеного, суд не погоджується з доводами представника відповідача ГУНП в Харківській області, викладеними у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу про те, що фактичний обсяг та факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі не є співмірним, виходячи зі складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг. Не надано і жодних доказів на підтвердження обставин, викладених нею у клопотанні, а її доводи щодо досвіду адвоката, який впливає на час складання позовної заяви за цією категорією справ, взагалі є безпідставними.

Отже, суд приходить до висновку про доведеність судових витрат на правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі у сумі 5000 гривень.

Разом з тим, за змістом частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи ( в тому чсилі витрати на правничу допомогу) у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (справа № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 705/2550/16-ц, від 02 червня 2021 року у справі №591/6892/18.

Отже відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволений частково, на загальну суму 11600 гривень, що становить 19,33 % від заявлених позовних вимог (60000 гривень).

Враховуючи реальність на необхідність вказаних вище витрат, часткове задоволення позовних вимог (19,33 % від заявлених позовних вимог), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката у розмірі 966,50 гривеньз Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з Єдиного казначейського рахунку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 137, 141, 247, 270 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, 966 (дев`ятсот шістдесят шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Відповідач Державна казначейська служба України, код ЄДРПОУ 37567646, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Суддя Т.В. Бобко