Провадження № 2/742/38/23
Єдиний унікальний № 742/4818/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2023 року м.Прилуки Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 26 січня 2022 року, яке було відкладено до 04 березня 2022 року.
У зв`язку з військовим станом в Україні та розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, була направлена за підсудністю до Корсун-Шевченківського районного суду Черкаської області.
05 травня 2022 року розпорядженням голови Верховного Суду України повернуто підсудність розгляду справ Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області та цивільну справу призначено до розгляду на 23 серпня 2022 року.
23 серпня 2022 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06 жовтня 2022 року,
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 06 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, яке відкладено до 30 січня 2023 року.
У судове засідання учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Відповідач та його представник в судове засідання 30 січня 2023 року не з`явились, про причини неявки до судового засідання не повідомили.
В судовому засіданні 23 серпня 2022 року відповідач та його представник адвокат Ходіч М.М. заявлені позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.
13 липня 2022 року від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідно до п.7.1 ст.7 Додатку №1 до Договору про внесення змін №2 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №959/2-140 від 09 жовтня 2008 року, сторони звільняються від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх зобов`язань за цим Договором у разі настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю сторін, та які строни не могли передбачити та/або запобігти. До таких обставин за цим договором, зокрема належать: військові дії, незалежно від факту оголошення війни, повстання, стихійні лиха тощо. Починаючи з 19 грудня 2020 року і до 31 серпня 2022 року на всій території України, відповідно до п.1 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 «» Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з м етою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2, було установлено карантин. Таким чином, на території України, починаючи з 19.12.2020 діють обставини непереборної сили, що на думку відповідача звільняє його від відповідальності за порушення зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 09 жовтня 2008 року №959/2-140 з подальшими змінами у зв`язку з дією обставин непереборної сили. Крім того, відповідач не погоджується з указаною в позові сумою виданого кредиту. Оскільки, відповідно до п.2.1 статті 2 договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 09 жовтня 2008 року №959/2-140, надання траншу проводиться шляхом видачі готівки з позичкового рахунку № НОМЕР_1 в ТВБВ №959 Чернігівської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 353014, проте, позивачем в порушення ст.81 ЦПК України, не надано суду доказів отримання відповідачем конкретної суми коштів згідно з умовами спірного договору. Просив врахувати невідповідність п.1.2, п.1.3 договору про внесення змін №2 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №959/2-140 від 09.10.2008 та пп.1.1, пп1.2, пп1.3 п.1 Розділу І додатку до договору про внесення змін №2 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №959/2-140 від 09.10.2008, а саме, стосовно суми заборгованості, яку переведено в національну валюту, що ставить під сумнів отримання відповідачем грошових коштів указаних у спірному договорі. Крім того, зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача до суду на нього поширювалися особливості, встановлені ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якою був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, кредитодавець звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, не дотримавши вимоги ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо досудового врегулювання спору, а тому немає підстав для задоволення вимог в частині дострокового стягнення коштів за договором.
Просив витребувати у АТ «Альфа-Банк» первинні документи, які підтверджують факт надання ОСОБА_1 кредиту (траншу/траншів кредиту) за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 09 жовтня 2008 року №959/2-140 з усіма змінами та доповненнями у період часу з 09 жовтня 2008 року до 23 листопада 2021 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 23 серпня 2022 року, задоволено клопотання відповідача про витребування доказів.
06 жовтня 2022 року на виконання ухвали суду від позивача надійшли витребувані судом докази: копія заяви на видачу готівки та виписка по рахунку та письмові пояснення позивача.
Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права відповідача на доступ до правосуддя, суд оцінює таку поведінку відповідача як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
09.10.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 959/2-140 від 09.10.2008, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії та надання відповідачу кредит зі сплатою 16 процентів річних та комісі в розмірі та в порядку визначеному у Додатку №1 до цього договору в межах максимального ліміту заборгованості до 120000 дол.США, з наступним графіком зменшення максимального ліміту заборгованості кожного 10 числа місяця, починаючи з листопада 2008 року та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 04 жовтня 2023 року.
16.03.2010 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №959/2-140-1 про внесення змін до Договору кредиту №959/2-140 від 09.10.2008, відповідно до якої сторони за взаємною згодою домовились викласти п.4.5 ст.4 «Відповідальність сторін» Договору кредиту № 959 /2-140 від 09.10.2008 року в такій редакції: «У разі прострочення Позичальником строків сплати більш ніж на 60 днів процентів визначених п.3.3.8. цього Договору, комісії,передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених в п.3.3.8.1 цього Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі процентної ставки, установленої п.п.1.1 цього договору, збільшеної на 4 % річних, якщо інше не буде встановлено відповідно додатковою угодою.
Відповідно до рішення №5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства ««УКРСОЦБАНК» від 15 жовтня 2019 року, Акціонерне товариство ««УКРСОЦБАНК» припинено шляхом приєднання до Акціонерного товариства «АЛЬФА БАНК».
Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 червня 2021 року по справі №742/891/21 стягнуто заборгованість за другим кредитом в розмірі 288 169 грн. 92 коп., що складається з 288150 грн. 71 коп. суми заборгованості за кредитом та 19 грн. 21 коп. суми заборгованості за відсотками.
Крім того, 26 жовтня 2021 року Банком проведено розрахунок заборгованості за договором кредиту №959/2-140 від 17.09.2015, в якому зазначено, що заборгованість боржника ОСОБА_1 по першому кредиту на час проведення розрахунку становить 860162,98 грн., із них: 665 499,46 грн. - сума заборгованості за кредитом; 194663,52 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Акціонерне товариство «Альфа -Банк» змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк», та є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексуУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Так, 09.10.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 959/2-140 від 09.10.2008, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії та надання відповідачу кредит в межах максимального ліміту заборгованості до 120000 дол.США.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
У зв`язку з неповерненням за договором та відповідно до розрахунку вимог банку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитом в гривні 1 в рамках Генерального договору №959/2-140 від 09.10.2008 станом на 26 жовтня 2021 року відповідач має заборгованість в розмірі 810 993,28 грн., яка складається з: 665 499,46 грн. - сума заборгованості за кредитом; 194663,52 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Окрім того, банк надав виписку по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 10 жовтня 2008 року по 26 грудня 2008 року по ОСОБА_1 , де чітко відображені як розмір коштів кредиту, які використовував відповідач, так і їх погашення.
Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Таким чином, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц).
Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які грунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит» і спростовують заперечення відповідача про недоведеність даних обставин.
Такі висновки також узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до громадянина про стягнення боргу за кредитним договором від 18 лютого 2011 року, де Велика Палата, погодившись із судовими рішеннями про стягнення із боржника непогашеного тіла кредиту, зазначила, що хоча укладений між сторонами кредитний договір від 18 лютого 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить розміру і строку повернення кредиту, однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, і необхідність їх захисту через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
При цьому, суд враховує, що частиною 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду, АТ «Альфа-Банк» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, зокрема, кредитний договір, оформлений та підписаний його сторонами в установленому законом порядку, зміни до договору, первинні бухгалтерські документи про виплату кредиту, належний розрахунок кредитної заборгованості, та документи про правонаступництво.
Кредитний договір та зміни до нього є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розрахунок заборгованості проведений кредитором відповідачем не спростований.
А тому, оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 860162,98 грн., із них: 665 499,46 грн. - сума заборгованості за кредитом; 194663,52 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Крім того, суд враховує, що відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої статті 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд враховує, що оскільки позов задоволено, тому судовий збір покладається на відповідача.
На підставі викладеного, керуючого ст.ст.2,12,13,81,247,258,259,263-265,268,273,280-282,284,352,354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділуХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Наталія ФЕТІСОВА