Справа № 276/208/23
Провадження по справі №2/276/124/23
23 березня 2023 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді: Бобра Д.О.
секретаря судового засідання: Свиридок А.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-
Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона та відповідач 18.11.2020 року зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, шлюбні відносини фактично припинені, сім`я існує формально, спільного бюджету та господарства не ведуть, а тому позивач прийшла до твердого переконання, що їхня сім`я розпалася і зберегти її неможливо. Також, позивач вказує, що відповідач не надає належної та своєчасної матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають з нею, разом з тим вона не може працювати, оскільки доглядає за дітьми, інших джерел доходу окрім соціальних виплат не має.Вказує, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий, інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на дітей та на утримання позивача до досягнення дитиною 3 років.
Позивач просить суд: 1) розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 листопада 2020 року виконкомом Іршанської селищної ради Хорошівського району Житомирської області; 2) стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до закону; 3) стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку в розмірі 2000 грн. щомісячно; 4) судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 06.02.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення, просила після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище « ОСОБА_5 ».
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повідомлень за останнім відомим місцем проживання, а також розміщенням оголошення про виклик відповідача на офіційному сайті суду, що згідно ч. 8, 11 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідач відзив до суду не подавав, про поважність причин неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.
Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 2020 року виконкомом Іршанської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, актовий запис №20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Подружжя Сивих від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.сп. 10, 12).
Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, вони втратили почуття любові один до одного, шлюб фактично припинив існувати, сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивачка на примирення з відповідачем не згодна та наполягає на розірванні шлюбу.
Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю та не вживають активних і розумних дій для цього, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу.
Згідно із ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Враховуючи те, що позивач у своїй заяві від 23.03.2023 просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 », а тому враховуючи положення ст.113 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити вказану вимогу.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно довідок про реєстрацію місця проживання дітей та довідки Іршанської селищної ради №35 від 30.01.2023 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані та проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на її утриманні (а.сп. 8, 11, 13).
Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку щодо утримання дітей визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, а тому відповідно до вимог сімейного законодавства мають право на отримання матеріальної допомоги з боку батька.
Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.
Виходячи з завдань цивільного судочинства, в забезпеченні інтересів дитини, які полягають, крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, враховуючи відсутність відомостей про перебування на утриманні відповідача непрацездатних батьків; враховуючи розмір витрат, необхідних для забезпечення дітей повноцінним харчуванням, сезонним одягом, шкільним приладдям, речами особистої гігієни, ліками, потреби в забезпеченні її гармонійного розвитку, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, який згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року визначений в сумі для дітей до 6 років 2272 грн., виходячи із рекомендованого розміру аліментів, який становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, керуючись принципом доцільності, справедливості та розумності суд вважає необхідним встановити розмір аліментів в сумі по 2200 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дітей, що у достатній мірі відповідає заявленим позивачем потребам утримання дітей, а також не є заздалегідь непомірними для їх сплати відповідачем, оскільки ним будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подавалось.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України та виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, позивач не працює, натомість відповідач має працездатний вік, інших утриманців не має, а тому суд вважає, що стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 2200 грн. на кожну дитину є обгрунтованим.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.
Згідно частини 1, частини 4 статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно частини 1 статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із позивачем, знаходяться на її утриманні, позивач не працює, доглядає за дітьми.
Враховуючи, що відповідач являється працездатною особою та має молодий вік, доказів, які б підтверджували неможливість надання допомоги дружині до суду не подав, таким чином суд приходить до переконання, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років. Окрім того, суд враховує, що відповідач інших осіб на утриманні не має.
За таких обставин та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, враховуючи, що судом постановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання двох дітей по 2200 гривень щомісячно, а також враховуючи, що позивачем не обгрунтовано стягнення аліментів на її утримання саме у розмірі 2000 грн. щомісячно, виходячи з принципу справедливості та розумності суд приходить до висновку, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання дружини, підлягає задоволенню частково в розмірі 1500 грн. щомісячно.
В решті заявлених позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.
При цьому суд враховує, що згідно ст. 192 СК України позивач та відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду із заявою про зменшення або збільшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, підтверджених належними доказами.
Що стосується позовних вимог в частині індексації аліментів, то суд зазначає, що у відповідності до приписів ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч.1, 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
Індексація розміру аліментів покладається в обов`язок виконавця та не потребує самостійного уточнення за рішенням суду. Відтак, у цій частині позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача за позовною вимогою про розірвання шлюбу підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 1073, 6 грн.
На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1073,6 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 9, 354 ЦПК України, ст.ст.75, 79, 80, 84, 180, 182, 183, 191 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.
Шлюб зареєстрований 18 листопада 2020 року виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, актовий запис №20, між громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.02.2023 і до досягнення дітьми повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 03.02.2023 та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя: Д.О. Бобер