ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 705/1879/21
Провадження № 22-ц/821/253/23
Категорія: 311000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Уманська міська рада

представник відповідача: Семенко Ольга Сергіївна

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Уманської міської ради - Семенко Ольги Сергіївни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року (ухваленого під головуванням судді Піньковського Р.В. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 25 листопада 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради про стягнення коштів по листках непрацездатності,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

29 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до Уманської міської ради про стягнення коштів по листках непрацездатності.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до наказу № 16/кл від 08 липня 1998 року вона працювала на посаді зубного лікаря Уманської міської госпрозрахункової поліклініки.

Засновником вказаного підприємства була Уманська міська рада, а в 2010 році на сесії Уманської міської ради було прийнято рішення «Про ліквідацію комунального підприємства Уманської госпрозрахункової поліклініки» і виконання рішення сесії Уманської міської ради було покладено на відділ охорони здоров`я в м. Умані.

Позивачка зазначає, що на підставі вказаного рішення Уманським міським відділом охорони здоров`я видано наказ № 103 від 21.07.2010 «Про ліквідацію КП Уманської міської госпрозрахункової поліклініки», яким було створено та затверджено склад ліквідаційної комісії. Процес ліквідації КП «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка» завершено 03 липня 2018 року.

Позивачка вказує, що на час ліквідації цього підприємства вона перебувала у декретній відпустці, що підтверджується листами непрацездатності, виданими 02 серпня 2010 року по вагітності та пологах з 02 серпня 2010 по 05 грудня 2010, термін відпустки 126 днів, але цей лікарняний лист їй ніхто не оплатив, також не був оплачений і листок непрацездатності відпустки по вагітності та пологах від 06 листопада 2014 року та від 30 січня 2015 року, термін відпустки визначено 140 днів і питання про її звільнення чи переведення в інший медичний заклад не було вирішено відповідно до вимог ст. 184 КЗпП України.

Зазначає, що її звільнено з посади зубного лікаря КП «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка» 03.07.2018 року розпорядженням Уманської міської ради від 28.02.2020 № 45-р, яке було прийнято на підставі постанови Черкаського апеляційного суду від 26.09.2019, якою Уманську міську раду визнано відповідачем та зобов`язано звільнити ОСОБА_1 з роботи з виплатою грошової компенсації. Постанова Черкаського апеляційного суду була виконана відповідачем, після касаційного оскарження в лютому 2020 року.

Позивачка стверджує, що неодноразово зверталася до засновника підприємства, де працювала - Уманської міської ради, голови ліквідаційної комісії, але їй було відмовлено у прийнятті та оплаті цих листів непрацездатності,

При зверненні до Фонду соціального страхування (Уманське відділення), вказує позивачка, вона також отримала відмову, так як КП "Уманська міська госпрозрахункова поліклініка" не сплачувало внески та на час отримання листів непрацездатності вона не була звільнена, а тому листки непрацездатності повинні подаватися до оплати за місцем основної роботи.

У відповідності до вимог чинного законодавства, для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

ОСОБА_1 вважає, що на цей час виплатити їй таку допомогу має Уманська міська рада, оскільки відповідно до листів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Черкаській області, КП "Уманська міська госпрозрахункова поліклініка" не сплачувала внески до Фонду на загальнообов`язкове державне страхування з 4 кварталу 2008 року. При цьому, листом від 03 березня 2021 року Уманська міська рада повідомила позивачку, що вона проводити оплату по листках непрацездатності за 2010 та 2014 роки не буде. Позивачка також вказує, що оскільки надані нею докази підтверджують, що вона своєчасно зверталася із заявами про оплату по листках непрацездатності, а тому строк звернення до суду з цим позовом нею не пропущено.

Просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати Уманську міську раду Черкаської області нарахувати та виплатити їй, ОСОБА_1 , допомогу по вагітності та пологах на підставі листів непрацездатності від 02 серпня 2010 року серія АБВ №633083, від 06 листопада 2014 року серія АГО №597617 та від 30 січня 2015 року серії АГМ №821277, виданими Уманським пологовим будинком (жіноча консультація).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Зобов`язано Уманську міську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по вагітності та пологах на підставі листів непрацездатності від 02 серпня 2010 року серія АВБ № 633083; від 06 листопада 2014 року серія АГО № 597617 та від 30 січня 2015 року серії АГМ № 821277, виданими Уманським пологовим будинком (жіноча консультація).

Стягнуто з Уманської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що враховуючи преюдиційні обставини, встановлені у постанові Черкаського апеляційного суду від 26.09.2019 року та оскільки засновником ліквідованого підприємства КП «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка» є Уманська міська рада, саме її рішенням ліквідоване вказане підприємство, тому вона є належним відповідачем та несе відповідальність за борговими зобов`язаннями.

При цьому, суд встановив, що працівники підприємства не були застрахованими особами з 4 кварталу 2008 року, тому комунальне підприємство Уманська міська госпрозрахункова поліклініка не було страхувальником, а його працівники застрахованими особами та не мали право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Фонду.

Враховуючи, що наданими позивачем доказами підтверджується факт виходу позивача ОСОБА_1 у декретну відпустку під час перебування у трудових відносинах із комунальним підприємством «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка», яка в подальшому була ліквідована і засновником якої є відповідач у справі - Уманська міська рада, за висновками суду, позивач має право на отримання коштів по листках непрацездатності по вагітності та пологах, з якими вона протягом тривалого часу неодноразово зверталася у відповідні установи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 17 січня 2023 року, представник Уманської міської ради - Семенко О.С., не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають істотне значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та із порушенням норм процесуального права, просила скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, мотивована тим, що суд першої інстанції помилково застосовує до даних правовідносин положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Даний закон поширюється на застрахованих осіб, втім позивачка, за висновками суду першої інстанції, застрахованою особою не була.

Крім того, скаржник вважає помилковими висновки суду щодо покладення обов`язку з виплати по листках непрацездатності саме на Уманську міську раду, з огляду на те, що між сторонами відсутні будь-які трудові правовідносини. Так, позивачка не була найманим працівником Уманської міської ради та, відповідно, остання не мала обов`язку зі сплати страхових внесків та підстав для нарахування і виплати по зазначених листках непрацездатності.

Враховуючи викладене, особа, що подала апеляційну скаргу, вважає, що Уманська міська рада не є належним відповідачем у даній справі.

Вказує, що до даних правовідносин повинні застосовуватись положення Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», за приписами якого зобов`язаною особою з призначення і виплати незастрахованим особам допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами є органи соціального захисту населення. А тому вважає, що належним відповідачем у даній справі повинно бути Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради.

Таким чином, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, вбачається невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, що є достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, мотивуючи тим, що судом першої інстанції було вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

На відзив ОСОБА_1 , Уманська міська рада 17 лютого 2023 року надала відповідь.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.07.1998 року була прийнята на посаду зубного лікаря Уманської міської госпрозрахункової поліклініки, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці НОМЕР_1 від 08.07.1998 року. У вказаній трудовій книжці також наявний запис секретаря Уманської міської ради про те, що 03.07.2018 року ОСОБА_1 на підставі розпорядження № 45-р від 28.02.2020 р. звільнено з посади зубного лікаря комунального підприємства «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка», у зв`язку з ліквідацією підприємства за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Такий запис про звільнення було зроблено секретарем Уманської міської ради на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 26.09.2019 року, яким було зобов`язано Уманську міську раду Черкаської області звільнити ОСОБА_1 із займаної посади зубного лікаря комунального підприємства «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка» з 03.07.2018 року.

Вказаною постановою судом апеляційної інстанції також було зобов`язано Уманську міську раду Черкаської області зробити у трудовій книжці ОСОБА_1 запис про її звільнення та стягнуто з Уманської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення в сумі 57 706,50 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів, передбачених чинним законодавством України.

На ім`я ОСОБА_1 , у зв`язку з вагітністю та пологами, було видано листки непрацездатності: серії АВБ № 633083 від 02.08.2010, серії АГО № 597617 від 06.11.2014 та серії АГМ № 821277 від 30.01.2015.

Із листком непрацездатності від 02.08.2010 року позивач зверталася до ліквідаційної комісії Уманської міської госпрозрахункової поліклініки і згідно повідомлення останньої, ОСОБА_1 було роз`яснено, що у відповідності до рішення сесії Уманської міської ради від 25.06.2010 року № 2.23-58/5 «Про ліквідацію комунального підприємства Уманської міської госпрозрахункової поліклініки» та затвердженого наказу № 103 від 21.07.2010 року, Уманська міська госпрозрахункова поліклініка перебуває в стадії ліквідації.

При подачі адміністрацією Уманської міської госпрозрахункової поліклініки звіту вивільнених працівників в Уманській міський Центр зайнятості, позивачка не була включена у вказаний звіт, чим було допущено порушення вимоги п. 5 ст. 39 КЗпП України. В Цей період і виникла заборгованість по оплаті їй лікарняного листа по вагітності і пологам. Так як заборгованість по оплаті лікарняного листа по вагітності і пологам дійсно існує, комунальне підприємство Уманська міська госпрозрахункова поліклініка не заперечує проти проведення її виплати, у разі узгодження процедури виплати із вищестоящим керівництвом.

Також ОСОБА_1 зверталася до Уманської міської ради і 24.02.2012 року відділом охорони здоров`я м. Умань Черкаської області Мараловій В.Ф. було надано відповідь, згідно якої останню проінформовано про те, що станом на 01.01.2012 року майно госпрозрахункової поліклініки відсутнє, як і кошти на банківському рахунку. У зв`язку з цим оплата кредиторами ліквідаційною комісією проводитись не може. Така ситуація виникла в зв`язку з порушенням головним лікарем госпрозрахункової поліклініки ОСОБА_2 порядку вивільнення працівників при ліквідації установи.

Крім того, позивач ОСОБА_1 систематично у період з 2011 року до 2021 року зверталася із заявами до Уманської міської ради (міських голів м. Умань) з проханням виплатити їй таку допомогу (а.с. 17-22), але отримувала відповіді про неможливість таких виплат, у зв`язку із ліквідацією підприємства, у якому вона працювала, ненаданням Уманською міською госпрозрахункової поліклінікою заяви-розрахунку по листках непрацездатності та зазначених листків непрацездатності, тощо. Також їй було роз`яснено,що оскільки підприємство ліквідоване, позивачці необхідно звернутися до Фонду соціального страхування для отримання таких виплат.

Згідно повідомлення Уманського відділення управління виконавчої дирекції у Черкаській області Фонду соціального страхування України, направленого на ім`я ОСОБА_1 , страхувальником, Уманською міською госпрозрахунковою поліклінікою, заяви-розрахунки по листках непрацездатності: серії АВБ № 633083, серія АГО № 597617, серія АГМ № 821277, для фінансування до Уманського відділення не надавалися.

Страхувальником, комунальним підприємством Уманська міська госпрозрахункова поліклініка, згідно наданих звітів Ф-4 ФСС ТВП, додатку 1 до порядку формування та надання страхувальниками звітності по коштах загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, заробітна плата працівникам не нараховувалася і внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не сплачувалися до Фонду із 4 кварталу 2008 року.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Суд першої інстанції, враховуючи те, що Уманська міська рада була засновником підприємства та приймаючи до уваги обставини, встановлені у постанові Черкаського апеляційного суду від 26.09.2019 року, якою зобов`язано Уманську міську раду звільнити позивачку із займаної посади, зробити відповідний запис у трудовій книжці та виплатити останній середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, прийшов до висновку що саме Уманська міська рада є зобов`язаною особою, а тому повинна здійснити виплати по заявленим позивачкою листках непрацездатності.

Разом з тим, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується та вважає, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи та не надав належну їм оцінку з огляду на наступне.

За загальним правилом, встановленим ст. 96 Цивільного кодексу України, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Відповідно до частини першої статті 176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Нормами ЦК України передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин - можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Водночас територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом, а юридичні особи, створені територіальними громадами, у свою чергу, не відповідають за зобов`язаннями відповідно територіальних громад.

Підстави та умови субсидіарної відповідальності визначаються положеннями статті 619 ЦК України.

За загальним змістом цієї норми субсидіарна відповідальність повинна бути передбачена договором або законом, така відповідальність настає за умови пред`явлення вимоги до основного боржника та його відмовою від задоволення вимог кредитора або не надсилання відповіді у розумний строк про задоволення вимоги.

Тобто, виходячи зі змісту вказаної норми, підставою для застосування субсидіарної відповідальності для засновників таких юридичних осіб має бути виключно пряма вказівка закону або договору.

Крім того, при визначенні умов субсидіарної відповідальності необхідно враховувати, що зазначені особи (засновники, учасники, акціонери) можуть бути притягнуті до такої відповідальності лише в тих випадках, коли неспроможність (банкрутство) викликана їх вказівками або іншими винними діями.

При зверненні до суду з відповідною вимогою, у тому числі при здійсненні ліквідаційної процедури, має бути доведено, що особа чи орган, що контролює юридичну особу, своїми діями довела боржника до стану, що не дозволяє йому задовольнити вимоги кредиторів.

Позивачка, звертаючись до суду з позовними вимогами до Уманської міської ради не обґрунтувала, а суд першої інстанції не дослідив, в чому полягає порушення (невизнання) її прав саме даним органом місцевого самоврядування та яким чином в даному випадку засновник юридичної особи повинен здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не перебувала у трудових правовідносинах з Уманською міської радою, відповідно в останньої не виникло обов`язку зі сплати страхових внесків, як і не виникло обов`язку з виплати позивачці коштів по листках непрацездатності.

Посилання суду першої інстанції на преюдиційність встановлених постановою Черкаського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року обставин під час розгляду справи між тими самими сторонами про звільнення з роботи та виплату середнього заробітку під час затримки розрахунку при звільненні, є помилковими з огляду на те, що у справі, яка розглядається та у справі 2019 року предмет та підстави позову різняться та спір виник з різних правовідносин.

Так в першому випадку, спір виник з трудових відносин, пов`язаних зі звільненням, а в даній справі спір стосується виплати матеріальної допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, пов`язаної з вагітністю та пологами.

На викладені вище обставини, суд першої інстанції належної уваги не звернув, не дослідив належним чином належність відповідача у справі, що призвело до постановлення рішення за неналежного суб`єктного складу учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється відповідна ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

При цьому, для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, зазначена позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Матеріали справи дають підстави стверджувати, що хоча Уманська міська рада і була засновником КП «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка», проте в силу норм цивільного законодавства, не несе відповідальність за дії юридичної особи, в тому числі за неналежне здійснення таким підприємством своїх обов`язків.

Отже, підстав для покладення на Уманську міську раду обов`язку з виплати позивачеві коштів по листках непрацездатності немає.

Разом з тим, встановлюючи належність суб`єктного складу учасників у даній справі, колегія суддів зауважує наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Пунктом 3, 4, 11, 12, 14 частини 1 статті 1 зазначеного Закону встановлено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Суб`єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застраховані особи мають право, зокрема, отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

В силу ст. 18 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Частиною 1 статті 19 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» закріплено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, як допомога по вагітності та пологах.

Таким чином, страховий випадок у застрахованої особи виникає з дня надання відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за медичним висновком, зазначеним у листку непрацездатності.

За правилами ч. 1 ст. 25 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що працівники, зокрема ОСОБА_1 КП «Уманська госпрозрахункова поліклініка» не були застрахованими особами, оскільки згідно повідомлення Уманського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Черкаській області Фонду соціального страхування України, працівникам КП «Уманська госпрозрахункова поліклініка» заробітна плата не нараховувалась та внески на загальнообов`язкове соціальне страхування не сплачувалися з 4 кварталу 2008 року.

Будь-яких доказів про те, що позивачкою сплачувались страхові внески до суду не надано, як і не подано довідку форми ОК-5, яка б підтверджувала чи спростовувала відомості про несплату внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування підприємством- страхувальником.

З викладеного слідує, що позивачка ОСОБА_1 не була застрахованою особою в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а відтак, в даному випадку відсутні підстави вважати що виплати у зв`язку з вагітністю та пологами мають здійснювати органи Фонду соціального страхування України.

Водночас, громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Так, відповідно до статті 7 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та пункту 3 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами мають вагітні жінки, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема жінки, звільнені з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи та організації незалежно від форми власності за умови, що вагітна жінка була звільнена з роботи не раніше ніж за шість місяців до набуття права на одержання допомоги.

Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення (стаття 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»).

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» встановлено, що допомога зокрема у зв`язку з вагітністю та пологами, призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

З викладеного слідує, що позивачка ОСОБА_1 , будучи незастрахованою особою, має право на допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами на підставі Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», а належним відповідачем в такому випадку є орган соціального захисту населення - Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради.

Разом з тим, позивачка у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи, як співвідповідача не заявляла, як і не надала будь-яких доказів звернення до належного органу з вимогою здійснити виплату у зв`язку з вагітністю та пологами, тому відсутні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог, які заявлені виключно до Уманської міської ради.

Таким чином колегія суддів, встановивши, неналежність суб`єктного складу учасників справи, яка переглядається, дійшла висновку про скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення вимог апеляційної скарги Уманської міської ради.

Колегія суддів звертає увагу, що, ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, воно не може залишатися в законній силі, підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд зробив висновок про скасування рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року, то судові витрати, понесені Уманською міською радою за подання апеляційної скарги в сумі 1488,60 грн., необхідно компенсувати з Державного бюджету України у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»

Керуючись ст.ст. 141, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Уманської міської ради - Семенко Ольги Сергіївни - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року - скасувати та постановити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Уманської міської ради про стягнення коштів по листках непрацездатності - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь Уманської міської ради (, юридична адреса: Черкаська обл., м. Умань, площа Соборності, буд.1) 1488, 60 грн. судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 07 березня 2023 року/