Справа № 541/3245/22
Номер провадження 2/541/171/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 січня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючої судді Шатілової Л.Г., за участі секретаря судового засідання Гуриної В.М., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Миргород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

установив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миргород Полтавської області померла ОСОБА_2 , її мати . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2022 року по справі № 541/2224/21 встановлено факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_2 , на момент смерті останьої, тобто на час відкриття спадщини станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері відкрилася спадщина, зокрема на садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Гриб Ю.М. 03.05.2022 року заведено спадкову справу після померлої ОСОБА_2 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, на якій розташований вказаний вище садовий будинок, а постановою від 27.09.2022 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності ОСОБА_2 на вказаний садовий будинок, та тим, що право власності на нього за спадкоємцем не зареєстроване.

Вказана обставина є перешкодою для оформлення спадщини у нотаріуса, а тому просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вказане будинковолодіння.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність (а.с.110).

Представник відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направив, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при розгляді справи покладався на розсуд суду (а.с.111).

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача (а.с. 5, 38,39).

03.05.2022 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу заведено спадкову справу №36/2022 до майна померлої ОСОБА_2 .

З матеріалів вищезазначеної спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що також підтверджується копією рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2022 року.

27 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Гриб Ю.М. із заявою про оформлення спадкових прав на садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою : АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 . Того ж дня приватним нотаріусом Гриб Ю.М. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок через відсутність правовстановлюючого документу на будинок та відсутність реєстрації права власності на нього за померлою.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №36/2022, заведеної 03 травня 2022 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Гриб Ю.М. до майна померлої ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшов садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Вищезазначений будинок був побудований у 1989 році, що підтверджується технічним паспортом, складеним 16.09.2022 року ДКП «Миргородтехінвентаризація».

За життя ОСОБА_2 не отримувала правовстановлюючого документу на спірний будинок та у встановленому законом порядку не проводила його державну реєстрацію.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Судом встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що мотивовано нотаріусом відсутністю документа про право власності на нерухоме майно та реєстрації права власності.

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127,документом,що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).

У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту від 16.09.2022 року, складеного ДКП «Миргородтехінвентаризація» за результатами технічної інвентаризації будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що будівництво садового будинку здійснено у 1989 році.

Тобто, спірний садовий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померла ОСОБА_2 набула за життя право власності на вказане домоволодіння, яке переходить у порядку спадкування до її єдиного спадкоємця дочки ОСОБА_1 .

Отже, позивачкою обрано належний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який є найбільш ефективним у спірних правовідносинах.

Оскільки спірне нерухоме майно набуто спадкодавцем у законний спосіб і належало їй за життя на праві власності, тому воно увійшло до складу спадщини після її смерті.

А тому, за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 15,16, 1217, 1218 ЦК України, ст. ст.12,13,263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована проживаючою в АДРЕСА_2 .

Відповідач: Миргородська міська рада, юридична адреса: вул. Незалежності,17 м.Миргород, Полтавська область, .

Суддя: Л. Г. Шатілова