Справа №333/271/22
Провадження №2/333/293/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участі секретаря судового засідання Майстро В.Г.,

представника позивача адвоката Аксаріна Р.М.

представника відповідача адвоката Ганчевої М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2022 року до суду із позовом звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 . Посилається на те, що вона разом з відповідачем перебували у шлюбі з 12.09.2009 р. по 25.09.2020 р. В період шлюбу, 07.10.2021 р. ними була придбана оспорена квартира, вартість якої складала 221000 грн. Досягнути згоди щодо поділу цієї квартири сторони не змогли, тому позивачка звернулась до суду. Оскільки відповідач самовільно відчужив без її згоди належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль ВАЗ-217230, 2008 р. випуску та оскільки на її утриманні знаходиться спільна з відповідачем дитина, в утриманні якої відповідач не бере участі, вважає, що її частка у спільному сумісному майні має бути збільшена до 2/3, тому просить визнати за нею право власності на 2/3 частини оспореної квартири, а за відповідачем на 1/3 частину.

24.01.2022 року ухвалою судді провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати у спрощеному провадженні.

Відповідач відзив не подавав.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, її інтереси представляв адвокат Аксарін Р.М., який позов підтримав з підстав викладених в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його інтереси представляла адвокат Ганчева М.А., яка позов визнала частково, в частині рівного поділу квартири між подружжям, по частині. Посилається на те, що доводи позову про одноосібне відчуження автомобіля не підтверджені належними доказами, відповідач приймає участь в утриманні дитини, що підтверджується скріншотами переписок сторін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників, оцінивши наявні у ній докази, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі з 12.09.2009 р. по 25.09.2020 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 (а.с.8) та копією рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2020 р. (а.с.9)

В період шлюбу, а саме 07.10.2021 р. ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 07.10.2011 р., витягом з реєстру правочинів, витягом про державну реєстрацію прав (а.с.10-17). Від дружини ОСОБА_3 була отримана письмова згода на придбання квартири (п.6 договору купівлі-продажу)

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про те, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Доводи позову в цій частині не підтверджені жодними доказами.

Таким чином, враховуючи що спірне нерухоме майно було придбано у шлюбі, воно є спільною сумісною власністю подружжя, а їх частки у майні є рівними.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 1005 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Здійснити поділ майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка є спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1105 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний зміст рішення суду складений 27.02.2023 року

Суддя Л.О. Варнавська