Провадження № 2/161/910/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 лютого 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

07.11.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що на підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2014 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки усіх його видів заробітку щомісячно. Разом з тим, з моменту присудження аліментів на користь ОСОБА_2 , у нього відбулися зміни в особистому житті, які відобразилися на його стану здоров`я та на матеріальному становищі. Так, 09.03.2017 року ним було отримано черепно-мозкову травму, через яку він знаходиться на диспансерному обліку в лікаря-невролога. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я, у 2019 році він вимушений був звільнитися за своїм основним місцем працевлаштування. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його перша дружина ОСОБА_4 , від шлюбу з якою у них народилася спільна донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, у свою чергу, навчається у Республіці Польща. Як наслідок, увесь тягар утримання ОСОБА_6 покладений на нього. Відтак, він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі, визначеному заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2014 року. Враховуючи наведене, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі вказаного судового рішення та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/6 частки всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи або ж заява про залишення позову без розгляду від них на адресу суду не надходили.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 27.09.2013 року сторони у справі позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.04.2016 року в цивільній справі № 161/2982/16-ц було розірвано (а.с. 11).

За час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася спільна дитина донька ОСОБА_7 .

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2014 року в цивільній справі № 161/14993/14-ц, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.09.2014 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З вищевикладеного слідує, що зменшення розміру аліментів можливе лише за умови доведеності наявності однієї з підстав, а саме: 1) погіршення матеріального стану платника аліментів чи поліпшення матеріального стану їх стягувача; 2) зміна сімейного стану платника аліментів; 3) погіршення здоров`я платника аліментів.

При цьому, наявність вищевказаних обставин повинно мати місце в проміжку часу із моменту визначення судовим рішенням розміру аліментів і по дату фактичного звернення до суду із позовною заявою про зменшення їх розміру.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд вважає доведеним, що з моменту ухвалення заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2014 року в цивільній справі № 161/14993/14-ц стан здоров`я ОСОБА_1 значно погіршився через перенесеної останнім 09.03.2017 року черепно-мозкової травми, внаслідок чого він перебуває на обліку в лікаря-невролога та змушений проходити медикаментозну терапію в умовах нейрохурургічного відділення 1-2 рази на рік. За рекомендаціями лікарів, позивачу необхідно уникати психоемоційних та фізичних навантажень (а.с. 19-21).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка є матір`ю спільної з позивачем дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17-18).

На переконання суду, після смерті ОСОБА_4 , увесь тягар по матеріальному утриманні доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення нею повноліття покладений на ОСОБА_1 .

Наведене свідчить про ту обставину, що позивач в ході розгляду даного спору довів обгрунтованість своїх доводів щодо погіршення його стану здоров`я та матеріального стану.

Проаналізувавши надані суду докази, суд вважає, що позивач не має реальної можливості сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вищевказаний розмір аліментів, встановлений заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2014 року в цивільній справі № 161/14993/14-ц, підлягає зменшенню до 1/6 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

Такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 180-182, 192 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів стягувати з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 09 лютого 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська