Справа № 346/3095/22
Провадження № 22-ц/4808/119/23
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Баркова В.М., Девляшевського В.А.

за участю секретаря- Працун В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2022 року, ухвалене судом у складі судді Махно Н.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеними вимогами до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в обґрунтування яких вказала, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2015 року в справі № 346/6190/14-ц стягнуто з ОСОБА_5 на її користь 113 229,39 грн витрат, на які збільшилася вартість майна та 2 500 грн витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, а всього 115 729,39 грн, рішення набрало законної сили. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса з заявами.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року було замінено боржника ОСОБА_5 у зобов`язанні про стягнення на її користь 115 729,39 грн на ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2015 року виконано відповідачем ОСОБА_4 лише 28 липня 2022 року шляхом сплати суми боргу в сумі 115 739,39 грн.

Зазначила, що реальна вартість коштів внаслідок інфляції за період з серпня 2015 року по липень 2022 року зменшилась більш ніж у двічі (сукупний індекс інфляції за цей період склав 2.05195687).

Способом захисту порушеного її майнового права, яке полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок iнфляцiйних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржників за несвоєчасне виконання судового рішення про стягнення витрат на збільшення вартості майна, буде стягнення з боржників сум за прострочення грошового зобов`язання в силу вимог статті 625 ЦК України.

Просила суд стягнути солідарно із ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на її користь інфляційні втрати у сумі 121 742, 33 грн і три проценти річних у сумі 24 112 ,93 грн, всього - 145 855,26 грн за період з 18 серпня 2015 року по 28 липня 2022 року.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2022 року заявлені вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у сумі 27 936,06 грн, три проценти річних у сумі 4603,81 грн, а всього - 32 539,87 грн за період з 29 березня 2021 року до 28 липня 2022 року. Вирішено питання щодо судових витрат та стягнуто 1200 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_1 на їх користь понесені судові витрати за розгляд вказаної справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано правової оцінки позиції скаржників, яка була викладена у відзиві на позовну заяву. Суд не врахував, що на підставі заповіту, зареєстрованого у реєстрі №120 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 вересня 2022 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 успадкували по Ѕ частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Зі змісту свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 02 вересня 2022 року та висновку про оцінку вартості майна, загальна вартість успадкованого майна становить 13000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину тому вважають, що не можуть нести цивільну-правовувідповідальність перед ОСОБА_7 відповідальність більшу за вартість спадкового майна, тобто на суму більше ніж 6500 грн кожна зі скаржниць.

Крім того зазначили, що позивачка пропустила строк передбачений ч. 2 ст. 1281 ЦК України для пред`явлена позовних вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки за заявою позивачки згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2022 року про заміну сторони боржника у виконавчому листі по цивільній справі №346/6190/14-ц ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було залучено по виконавчому провадженню в якості боржників, як спадкоємців попереднього боржника ОСОБА_5 . Позивачка протягом шести місяців з моменту постановлення ухвали від 21 січня 2021 року зобов`язана була подати такий позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначили, що зі змісту первинного предмету позову та їх обґрунтувань по цивільній справі №346/6190/14-ц, в якій прийнято рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської від 10 березня 2015 року з урахуванням рішення Апеляційного суду Івано-Франківського області від 18 серпня 2015 року, правовідносини відповідача з позивачем виникли у зв`язку з відшкодуванням шкоди, як деліктного зобов`язання. З огляду на наведене, вважають, що відповідачі, як правонаступники не можуть нести відповідальність згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України перед позивачем, оскільки право позивача на отримання сум від ОСОБА_5 виникло не на підставі взятих на неї грошових зобов`язань, а у зв`язку із відшкодуванням збитків та шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на пропуск позивачкою строку позовної давності по всіх заявлених вимогах у період з 18.08.2015 до 08.08.2019 року, що судом не враховано.Суд не з`ясував обсяг та вартість спадкового майна правонаступників боржника. Скаржник на даний час ще не оформив спадщини, однак вартість спадкового майна становить 240000 грн, тому вважає, що у разі задоволення позовних вимог,скаржник має нести відповідальність лише в межах вартості спадкового майна з застосуванням принципу пропорційності щодо інших спадкоємців.

Вважає позовні вимоги безпідставними з огляду на те, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року по справі №346/6190/14-ц замінено сторін виконавчого провадження, а саме боржника ОСОБА_5 на відповідачів по справі, дана ухвала вступила в силу 29.03.2021 року, тому лише з цього часу позивачка могла б мати право на пред`явлення вимог до спадкоємців про стягнення боргів спадкодавця.

Скаржник посилається на те, що позивачка не пред`являла письмової вимоги до відповідачів, зокрема до ОСОБА_4 щодо погашення боргу спадкодавця ОСОБА_5 , тому вважає, що в даному випадку не підлягає застосування ст. 625 ЦК України, оскільки відсутній факт прострочення боржника.

Просить суд врахувати правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 13 січня 2021 року у справі №456/4355/15-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позивачка заперечує доводи апеляційної скарги та зазначила, що скаржниці є процесуальними правонаступниками ОСОБА_5 відповідно до ст. 442 ЦПК України на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2022 року про заміну боржника у зобов`язанні про стягнення присудженої суми. Прострочення є триваючим, тому має право на стягнення інфляційних витрат і 3 % річних із процесуальних правонаступників ОСОБА_5 за кожен місяць з моменту невиконання ними рішення суду про стягнення боргу до дати погашення заборгованості, а саме 28 липня 2022 року.

Позивачка зазначила, що відповідно до ст. 264 ЦК України, позовна давність у справі переривалась 28 липня 2022 року у зв`язку зі сплатою боргу усіма трьома відповідачами, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

Вказала, що ОСОБА_5 померла після відкриття виконавчого провадження і ухвалою суду першої інстанції було залучено спадкоємців, які у встановленому порядку звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, тому за таких обставин норма ст. 1281 ЦК України щодо строків звернення кредитора до спадкоємців із вимогою не застосовується, оскільки мало місце процесуальне правонаступництво.

При розгляді справи про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні на його правонаступників, відповідачі не заперечували проти заяви позивачки та не доводили відсутність законних підстав для заміни боржника саме на них, не оскаржували ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року.

Просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, до відзиву долучила квитанцію про сплату адвокату 700, 00 за підготовку і складання відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , позивачка зазначила, що ОСОБА_4 є процесуальним правонаступником ОСОБА_5 в порядку ст.442 ЦПК України. Останній повністю виконав зобов`язання ОСОБА_5 , сплатив борг 28 липня 2022 року. Посилання скаржника на пропуск строку позовної давності не заслуговує на увагу, оскільки сплативши борг, скаржник перервав перебіг строку позовної давності.

Скаржник при розгляді справи про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні на його правонаступників не довів відсутність законних підстав на його заміну в якості правонаступника. Просить суд апеляційної інстанції відхилити апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду залишити без змін. До відзиву позивачкою додано квитанцію про оплату адвокату 500, 00 грн за підготовку та складання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу в межах її доводів.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися про дату час та місце судового засідання повідомлені належним чином. До суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та просили апеляційну скаргу задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, та у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судом були встановлені наступні обставини: рiшенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2015 року в справі № 346/6190/14-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 113 229,39 грн витрат, на які збільшилася вартість майна та 2 500 грн витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, а всього 115 729,39 грн. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року у справі №346/6190/14-ц замінено сторону боржника ОСОБА_5 за виконавчими листами №346/6190/14 та №346/6190/14, які видано Коломийським міськрайонним судом 07.09.2015 року, про стягнення 115 729,39 грн на користь ОСОБА_1 на правонаступників ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . ОСОБА_4 28 липня 2022 року сплатив 124 782, 40 грн до Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі, що вбачається з квитанції №52 від 28.07.2022 року. Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що внаслідок невиконання відповідачами грошового зобов`язання у позивачки виникло право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України з 29.03.2021 року, тобто моменту набрання законної сили ухвали суду Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року по дату сплати боргу відповідачем ОСОБА_4 , а саме до 28.07.2022 року та дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат у сумі 27 936,06 грн, трьох процентів річних у сумі 4603,81 грн, а всього на суму 32 539,87 грн, 279, 32 грн судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 1200, 00 грн.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам справи, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України).

Відповідно до ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 листопада 2017 року у справі № 926/617/17 зазначено, «що відповідно до положень статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 Цивільного кодексу України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Оскільки зі смертю боржника грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 Цивільного кодексу України. Стаття 1281 Цивільного кодексу України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань (подібний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження 14-397цс19))».

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі №205/9764/16 зроблено висновок по застосуванню ч. 1 ст.1231 ЦК України, згідно якого відповідно до частини першої статті 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Тлумачення частини першої статті 1231 ЦК України свідчить, що законодавець не деталізує того, обов`язки в яких зобов`язаннях переходять в порядку спадкування - договірних чи недоговірних. Власне, відсутні будь-які передумови для обмеження законодавцем переходу в порядку спадкового правонаступництва обов`язку відшкодувати майнову шкоду (збитки) в договірних чи недоговірних зобов`язаннях. Такий висновок підтверджується й системним аналізом випадків використання законодавцем словосполучення «майнова шкода», наприклад, у статтях 22, 623, 1166, 1177 ЦК України.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2015 року в справі № 346/6190/14-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 113 229,39 грн витрат, на які збільшилася вартість майна та 2 500 грн витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, а всього 115 729 грн.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року у справі №346/6190/14-ц замінено сторону боржника ОСОБА_5 за виконавчими листами №346/6190/14 та №346/6190/14, які видано Коломийським міськрайонним судом 07.09.2015 року, про стягнення 115 729,39 грн на користь ОСОБА_1 на правонаступників: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.03.2021 року ухвала Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року залишена без змін.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 вересня 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкували майно померлої, а саме по Ѕ частці житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вартість спадкового майна становить 13000, 00 грн (а.с.74-78).

Згідно звіту про оцінку вартості квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартість квартири 240000, 00 грн.

28 липня 2022 року ОСОБА_4 сплачено на рахунок отримувача - Коломийського відділу ВДВС у Коломийському районі суму 124782,40 грн.

Згідно постанови головного державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 29 липня 2022 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №346/6190/14 закінчено.

Оскільки ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є спадкоємцями померлої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до вимог частини першої ст.1231 ЦК України, до них перейшов обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем в межах в межах вартості майна, одержаного у спадщину ( ст. 1282 ЦК України).

Як встановлено судом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 успадкували по Ѕ житлового будинку, загальною площею 41,5 кв.м. з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вартість якого складає 13000, 00 грн.

Отже, враховуючи положення ст.1231 ЦК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні відшкодовувати позивачці відповідно до ст. 625 ЦК України з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних за час прострочення основного боргу в межах вартості рухомого майна, яке було одержане ними у спадщину, а саме в межах суми 13000 грн. Оскільки кожна з них отримала в спадок по Ѕ частці спадкового майна, то індекс інфляції та 3 % річних за час прострочення основного боргу для ОСОБА_2 нараховується на суму 6500 грн та для ОСОБА_3 нараховується також на суму 6500 грн.

Згідно висновку про оцінку вартості майна від 18 серпня 2022 року ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме однокімнатної квартири загальною площею 37,88 м2, житловою площею 16,90 м2, на другому поверсі в житловому дев`ятиповерховому панельному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , становить 240000 грн. Отже виходячи з вартості успадкованого майна, відповідно до ст. 1231 ЦК України ОСОБА_4 , як спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора, а саме індекс інфляції та 3 % річних за час прострочення основного боргу в межах суми 102729,39 грн (115729, 39 грн - 13000, 00 грн).

Суд першої інстанції в порушення вимог ст.1282 ЦК України поклав обов`язок відшкодування на відповідачів індекс інфляції та 3 % річних за час прострочення основного боргу не враховуючи вартості спадкового майна спадкоємців, чим порушив норми матеріального права. Отже доводи апеляційних скарг щодо того, що скаржник має нести відповідальність лише в межах вартості спадкового майна з застосуванням принципу пропорційності щодо інших спадкоємців є обґрунтованими. Колегія суддів погоджується із доводами апеляційних скарг в цій частині.

Вираховуючи період прострочення виконання грошового зобов`язання, то колегія суддів вважає, що такий період починається з 23 березня 2021 року, з дати набрання законної сили ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження по 28 липня 2022 року (дата сплати боргу 28.07.2022 року).

Вимоги позивачки щодо стягнення з відповідачів індексу інфляції та 3 % річних за час прострочення з 18 серпня 2015 року по 22 березня 2021 року не ґрунтуються на вимогах закону, необґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки відповідачі як правонаступники прав та обов`язків померлої визначені ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021, яка набрала законної сили 23 березня 2021 року.

Оскільки вимоги позивачки в цій частині не обґрунтовані, то доводи апеляційних скарг про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду за вказаний період не заслуговують на увагу.

Судом встановлено, що відповідачами борг за рішенням суду сплачено 28 липня 2022 року, з вимогами про стягнення з відповідачів індексу інфляції та 3 % річних за час прострочення звернулася до суду 08 серпня 2022 року, колегія суддів вважає, що позивачка не пропустила строк звернення до суду з вимогами після 23 березня 2021 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід стягнути інфляційні витрати у розмірі 1625,52 грн з кожної (де 6500 (сума боргу) x 1,25008 (сумарний індекс інфляції за вказаний період) та 3 відсотки річних у розмірі 260 грн (розрахунок здійснено таким чином: з 29.03.2021 року по 28.07.2022 року - 6500 x 3 x 487 : 365 : 100) .

З ОСОБА_4 слід стягнути інфляційні витрати у розмірі 25690,56 грн (де 102729,39 грн (сума боргу) x 1,25008 (сумарний індекс інфляції за вказаний період) та 3% відсотки річних у розмірі 4111,99 грн (розрахунок здійснено таким чином: з 29.03.2021 року по 28.07.2022 року - 102729,39 x 3 x 487 : 365 : 100).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що позивачкою пропущено строк передбачений ч.2 ст.1281 ЦК України, виходячи з наступного. При вирішенні питання заміни сторони виконавчого провадження в порядку статті 442 ЦПК України у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника в межах встановлених законом. Судом встановлено, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року у справі №346/6190/14-ц замінено сторону боржника ОСОБА_5 за виконавчими листами №346/6190/14 та №346/6190/14, які видано Коломийським міськрайонним судом 07.09.2015 року, про стягнення 115 729,39 грн на користь ОСОБА_1 на правонаступників- ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.03.2021 року ухвала Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року залишено без змін. При наявності судового рішення про правонаступництво в рамках цієї справи, суд не перевіряє дотримання строків пред`явлення кредитора вимог до спадкоємців, оскільки ці питання перевірялися під час вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження

Відповідно до п.1ч.1 ст.376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1458, 00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи скаржниками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі по 419, 00 грн кожною, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с. 142, 143).

Скаржником ОСОБА_4 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1488, 60 грн (а.с.155).

Відповідно до ч. 10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням положень частин 1 та 10 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 323, 53 грн; на користь ОСОБА_9 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 323, 53 грн; на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 886, 53 грн.

Що стосується витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В позовній заяві ОСОБА_1 просила суд стягнути витрати за надану правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подано такі докази: копію договору про надання професійної правничої допомоги №1/08-22 від 01 серпня 2022 року, ордер на надання правової допомоги, квитанцію про сплату послуг адвоката на суму 1200, 00 грн.

Відповідно до п.3.2. договору про надання правничої допомоги за послуги, що надаються адвокатом відповідно до умов договору, клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у розмірі, що становить 750, 00 грн за 1 годину роботи адвоката, але не менше 1200, грн у день судового засідання. Як вбачається із матеріалів справи адвокат позивача - Васильковський В.М. приймав участь у судовому засіданні 05 жовтня 2022 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд враховує положення ст.141 ЦПК України та керується тим, що при частковому задоволенні позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 145855, 55 грн, а вимоги підлягають задоволенню до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на суму 1885, 51 грн, що становить 1, 29%, то з них на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5, 40 грн з кожної (1200*1.29%).

До відповідача ОСОБА_4 підлягають задоволенню вимоги на суму 29802, 55 грн, що становить 20, 43%, то з нього на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу у розмірі 245, 16 грн (1200*20, 43%).

Керуючись ст. ст.367,374,376,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 інфляційні витрати у розмірі 1625,52 грн, три відсотки річних у розмірі 260 грн, судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5, 40 грн, а всього - 1890, 92 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 інфляційні витрати у розмірі 1625,52 грн, три відсотки річних у розмірі 260, 00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 5, 40 грн, а всього всього - 1890, 92 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 інфляційні витрати у розмірі 25690,56 грн, три відсотки річних у розмірі 4111,99 грн, витрати на правничу допомогу уу розмірі 245, 16 грн. а всього - 30047, 71 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 342, 37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 342, 37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 886, 53 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 січня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.М. Девляшевський