ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/377/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/188/23 Категорія: на ухвалу Сакун Д. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді секретарСіренко Ю.В., Гончар Н.І. Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Звенигородська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Євтушенка М.П. на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.02.2023 (повний текст складено 07.02.2023, суддя в суді першої інстанції Сакун Д.І.) про відмову у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Звенигородська міська рада, про скасування права виконання будівельних робіт, усунення перешкод та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив про скасування права відповідача ОСОБА_2 на виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 11.11.2022; зобов`язання власника земельної ділянки ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою; зобов`язання ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб припинити нове будівництво та повернути землі до попереднього стану.

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову, якою він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони до ухвалення судом рішення по суті спору відповідачу ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам проведення будівельних робіт за адресою АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ) на земельній ділянці кадастровий №:01:004:0279, власником якої є ОСОБА_2 , та на земельній ділянці кадастровий №:01:004:1078, орендарями якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Заяву обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий №:01:004:0279, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та межує із земельною ділянкою кадастровий №:01:004:1078, що перебуває в оренді у позивача ОСОБА_1 . На своїй земельній ділянці відповідач розпочав самовільне будівництво, яким позивачу завдано значної шкоди, а саме руйнування капітальної стіни гаража літ. «Б», який знаходиться на межі із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 .

Позивач посилається на те, що дане будівництво здійснюється з порушенням будівельних норм та правил, порушує норму ст. 23 ЗУ «Про планування і забудову територій», так як у відповідача відсутні актуальні містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки; актуальний дозвіл на будівництво; проектна документація затверджена належним чином, а тому необхідно зупинити будівництво Вказує, що відстань від капітальної споруди позивача ОСОБА_1 , яка знаходиться на орендованій ним земельній ділянці, складає менше 60 сантиметрів від будівництва, яке здійснює відповідач.

Такі дії відповідача призведуть до значної шкоди та спричинять неможливість виконання рішення суду по суті спору у цій справі, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.02.2023 зазначену заяву про забезпечення позову відхилено з посиланням на те, що заявником не доведено існування обставин, які б вказували на ускладнення виконання рішення суду у справі без вжиття заходів забезпечення позову. Заборона будівництва на земельній ділянці власнику є непропорційним обмеженням прав. Крім того, вид забезпечення позову, який просить суд вжити позивач, є аналогічним заявленій позовній вимозі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача адвокат Євтушенка М.П. подав 13.02.2023 апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову. Зазначає, що суд не врахував, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, корелюються з предметом позовних вимог у справі. Спірне будівництво, що здійснюється відповідачем, порушує будівельні та протипожежні норми та правила, що підтверджується висновком експерта. Продовження будівництва призведе до пошкодження земельної ділянки позивача. Заходи забезпечення позову, про які просить позивач, не тотожні заявленим у справі позовним вимогам. Згідно висновків ВС та фактичних обставин даної справи вжиття заходів забезпечення позову буде відповідати інтересам правосуддя.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Питання про застосування заходів забезпечення позову, яке вирішувалося судом в оскарженій ухвалі, регламентується Главою 10 Розділу І ЦПК України.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, зокрема, п.2 шляхом заборони вчиняти певні дії (як у цій справі).

Згідно ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У постанові ВП ВС від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вказав ВС у постанові від 03.11.2020 у справі №910/7716/20 при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У даній справі метою звернення позивача до суду з позовними вимогами було, зокрема, зобов`язання відповідача ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб припинити нове будівництво, про що було заявлено однойменну позовну вимогу.

Порушуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову у справі, позивач просив суд застосувати такий захід, як заборона відповідачу ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам проведення будівельних робіт за адресою АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ) на земельній ділянці кадастровий №:01:004:0279.

Отже одна із позовних вимог ідентична із заходом забезпечення позову, про вжиття якого просить позивач, що суперечить імперативним приписам ч.10 ст.150 ЦПК України про заборону вжиття заходів забезпечення позову, які тотожні задоволенню заявлених позовних вимог.

Отже суд першої інстанції вірно вказав про необхідність залишити відповідну заяву про забезпечення позову без задоволення.

Таким чином мають бути відхилені апеляційні доводи скаржника про те, що заходи забезпечення позову корелюються з предметом позовних вимог у справі.

Міркування скаржника про те, що спірне будівництво, що здійснюється відповідачем, порушує будівельні та протипожежні норми та правила, що підтверджується висновком експерта, та порушуватиме права позивача, стосуються вирішення спору у справі по суті, а не наявності обставин, що свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, що мають інший предмет доказування.

Інших доводів, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції у даній справі, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.02.2023 про відмову у забезпеченні позову у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст.153, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.02.2023 про відмову у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Звенигородська міська рада, про скасування права виконання будівельних робіт, усунення перешкод та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 08.03.2023.

Суддя-доповідач

Судді