Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1140/21
Провадження № 2-др/382/3/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(ДОДАТКОВЕ)

10 травня 2023 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області заяву представника позивача адвоката Вак Володимира Івановича про прийняття додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа Виробничий підрозділ «Дарницька дистанція колії» Регіональна філія «Південно-Західної залізниці» Акціонерне товариство «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Вак Володимира Івановича звернувся до Яготинського районного суду Київської області з заявою про прийняття додаткового рішення.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 09 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа Виробничий підрозділ «Дарницька дистанція колії» Регіональна філія «Південно-Західної залізниці» Акціонерне товариство «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, задоволено. Скасувано наказ АТ «Українська залізниця» Виробничий підрозділ «Дарницька дистанція колії» від 31 серпня 2021 року № 30 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани електрозварювальника 5-ї механізованої дільниці ОСОБА_1 . Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, вул.Єжи Ґедройця, 5, 3, м.Київ, Київська, 03150) на користь держави 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні судового збору.

Від представника АТ "Українська залізниця" А. І. Набока 09.05.2023 року на електронну адресу суду надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, з котрого вбачається наступне. 09.03.2023 Яготинським районним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 382/1140/21, яким позов ОСОБА_1 задоволено, скасовано наказ АТ «Українська залізниця» Виробничий підрозділ «Дарницька дистанція колії» від 31 серпня 2021 року № 30 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани електрозварювальника 5-ї механізованої дільниці ОСОБА_1 , стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору, стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 1776 грн.

АТ «Укрзалізниця» отримано копію заяви про ухвалення додаткового рішення (щодо витрат на професійну правничу допомогу) у справі № 382/1140/21, згідно якої представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення в справі № 382/1140/21, яким вирішити питання про стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн.

АТ «Укрзалізниця» вважає, що підстави для задоволення даної заяви відсутні з огляду на наступне.

1. Щодо відсутності документального підтвердження донесення стороною витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно п. 5 договору про надання правової допомоги від 10.08.2022 оплата за даним договором здійснюється з дати підписання сторонами акту про надання правових послуг, яким підтверджується факт надання адвокатом правової допомоги.

Слід звернути увагу на те, що до суду не надано доказів про погоджені між позивачем та адвокатом тарифи, за якими буде здійснюватися оплата наданої правничої допомоги у справі №382/1140/21.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача долучив розрахунок від 07.03.2023, в якому наводиться вартість послуг 15000 грн.

Проте, доказів, що саме така вартість правничої допомоги, яка надається у справі №382/1140/21 була погоджена ОСОБА_1 , умови договору про надання правової допомоги від 10.08.2022 не містять.

Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 зроблено наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплата адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката інщою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Таким чином позивачем не надано доказів, що станом на дату надання правничої допомоги її вартість була погоджена сторонами, вважаємо, що у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється і розподіляється судом згідноо з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з приписами постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 910/8682/18, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Щодо критеріїв оцінки та неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 3,4 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має буги співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, факт наявності двосторонньої домовленості позивача та адвоката не зумовлює безумовного виникнення у відповідача, який не є стороною договору про надання правової допомоги, обов`язку з відшкодування усіх фактично понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, так як на особу, що не є стороною правочину, суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними). Саме такі критерії щодо судових витрат застосовує у своїй практиці Європейський суд з прав людини (п. 95 Рішення у справі Баршпевський проти України; п. 80 Рішення у справі Двойних проти України; п. 88 Рішення Меріт проти України).

Крім того, звертають увагу на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, в якій зазначено що «для включення всієї суми гонорару у відппсодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося ріщення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianctLimited" проти України", заява № 19336/04, п. 269).

Згідно ч.3 ст.30 ЗУ «Про адвокату та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення псньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лище витрати, які мають розумний розмір.

У розрахунку від 07.02.2023 наводиться найменування послуг та вартість, з приводу чого слід зазначити наступне.

За консультування з питань скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення адвокатом встановлена вартість на суму 1000,00 грн., проте справа не є складною.

Вартість участі у судових засіданнях - 12000 грн. є необгрунтованою, не відповідає критерію розумності та складності справи. Теж ж саме стосується і вартості аналізу судової практики у подібних правовідносинах, яка оцінюється у розмірі 2000,00 грн.

Таким чином, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям, визначеним частиною 4 статті 137 ЦПК України, критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Згідно з частиною. 5 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Підсумовуючи усе вище наведене, - просив відмовити у задоволенні заяви представника позивача щодо ухвалення додаткового рішення (щодо витрат на професійну правничу допомогу) у справі № 382/1140/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. У випадку, якщо суд прийде до висновків про задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення (щодо витрат на професійну правничу допомогу), зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розглянути справу № 382/1140/21 без участі представника відповідача.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у виклдаених запереченнях до суду просив розглядати дану справу у його відсутність.

Так, у даному рішенні не вирішено питання відносно судових витрат за надану правничу допомогу.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що присутність сторін, що не з`явилися та про день та час розгляду справи повідомлені, є необов`язковою, відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, суд вважає, що по справі необхідно постановити додаткове рішення.

Так, в силу ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки судом під час ухвалення рішення, не вирішено питання з приводу судових витрат, а саме: витрат з оплати професійної правової допомоги, та враховуючи, що позивачем сплачено витрати з правничої допомоги у розмірі 15000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №7 від 07.03.2023 року, актом виконаних робіт від 07.03.2023 року де містяться підписи кожної із сторін, розрахунком суми гонорару від 07.03.2023 року, то суд вважає, що є всі підстави для ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат з оплати правничої допомоги з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 в розмірі 15000, 00 гривень.

Керуючись ст. ст. 81, 258, 265, 270, 137, 141 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача адвоката Володимира Івановича про прийняття додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа Виробничий підрозділ «Дарницька дистанція колії» Регіональна філія «Південно-Західної залізниці» Акціонерне товариство «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, задоволити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, вул.Єжи Ґедройця, 5, 3, м.Київ, Київська, 03150) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 жителя АДРЕСА_1 ) витрати з оплати професійної правової допомоги в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 10 травня 2023 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.