Справа № 296/8443/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

23 січня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої - судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Репіковій З.А.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та просить:

- визнати недостовірною та такою, що порушує права на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації інформацію розповсюджену 08.06.2021р ОСОБА_3

- зобов`язати ОСОБА_3 спростувати поширену інформацію відносно неї.

- стягнути з ОСОБА_3 на свою користь моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що в будинку де проживає ОСОБА_1 створено ОСББ «Льоноцвіт-100», членом правління якого вона була. В цьому будинку проживає відповідач ОСОБА_3 , яка є головою правління ОСББ «Льоноцвіт-100». На загальних зборах ОСББ «Льоноцвіт-100» 08.06.2021р. відповідач публічно повідомила: «що дійсно важко проводити збори членів правління в присутність члена правління ОСОБА_1 , адже вона часто зриває їх або після зборів виносить дезінформацію на загал, вводить в оману співвласників через поширення неправдивої інформації». В результаті таких висловлювань відповідача, позивача було виключено зі складу членів правління ОСББ «Льоноцвіт-100».

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що така інформація була поширена відповідачем в присутності мешканців будинку, членів правління ОСББ «Льоноцвіт-100» та занесена до протоколу №1 від 08.06.2021р. загальних зборів співвласників ОСББ «Льоноцвіт-100», однак вона є недостовірною оскільки не відповідає дійсності.

У зв`язку з вищенаведеним ОСОБА_1 просить суд визнати поширену відповідачем інформацію недостовірною та такою, що порушує права на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації; зобов`язати відповідача спростувати поширену інформацію шляхом озвучення ОСОБА_3 на найближчих зборах ОСББ «Льоноцвіт-100», які відбудуться після набрання судовим рішенням законної сили, наступного тексту: «08.06.2021 року на загальних зборах ОСББ «Льоноцвіт-100» ОСОБА_3 озвучено недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме те, що дійсно важко проводити збори членів правління в присутність члена правління ОСОБА_1 , адже вона часто зриває їх або після зборів виносить дезінформацію на загал, вводить в оману співвласників через поширення неправдивої інформації».

В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі та вказала, що завжди приймала участь на загальних зборах ОСББ «Льоноцвіт-100», виступала та висловлювала свою думку, але ніколи їх не зривала.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судові засідання призначені на 20.10.2022р. та 23.01.2023р. не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, відзив, складений відповідно до вимог ЦПК України, до суду не надходив.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта останньої (а.с. 5-6).

Співвласниками будинку АДРЕСА_2 створено ОСББ «Льоноцвіт-100» (а.с. 8).

Згідно витягу із Протоколу №1 загальних зборів ОСББ «Льоноцвіт-100» від 08.06.2021р. на зборах виступала голова правління ОСОБА_3 , яка доповнила: «що дійсно важко проводити збори членів правління в присутність члена правління ОСОБА_1 , адже вона часто зриває їх або після зборів виносить дезінформацію на загал, вводить в оману співвласників через поширення неправдивої інформації». Це підтверджується витягом із протоколу №1 загальних зборів ОСББ «Льоноцвіт-100» від 08.06.2021р. (а.с. 10).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні під присягою повідомив, що на зборах правління ОСББ «Льоноцвіт-100» які відбувались в червні 2021р. ОСОБА_3 дійсно говорила про ОСОБА_1 , яка на зборах не виступала та їх не зривала.

Згідно ст. 10 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ч. 1 ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

За приписами ч.3 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ст. 68 Основного Закону кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

За приписами ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно правової позиції Верховного Суду України від 29.11.2017 року (справа № 761/6866/16-ц) під гідністю належить розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

За приписами ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 30 ЗУ «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пунктами 1, 19 постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особі роз`яснено, що беручи до уваги положення ст. 32,34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

У рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права.

Аналіз змісту інформації, яка поширена відповідачем, не містить чітких даних про факти та обставини (дати, місця, події, свідків) поширення ОСОБА_1 недостовірної інформації, введення в оману співвласників будинку, а також зрив загальних зборів ОСББ «Льоноцвіт-100», а тому не може бути перевірена судом на предмет її відповідності дійсним фактам.

Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачений статтею 10 Конвенції.

ЄСПЛ також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав, та предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

На переконання суду оспорювана інформація не містить жодних фактів чи відомостей про зрив позивачем загальних зборів ОСББ «Льоноцвіт-100», введення в оману співвласників будинку щодо чітко визначених подій та обставин та будь-якого посилання на джерела такої інформації, свідків, конкретних фактів та подій, обставин вчинення позивачем дії щодо розповсюдження недостовірної інформації, а тому висловлена відповідачем інформація є власним судженням, що не ґрунтується на твердженнях про факти.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про інформацію» особа не може бути притягнута до відповідальності за висловлення оціночних суджень, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Керуючись ст. 32, 68 Конституції України, ст. 201, 299, 277, 302 ЦК України, ст. 1, 30 ЗУ «Про інформацію», ст. 12, 18, 81, 141, 258, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В. П. Маслак