КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/417/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

За участі секретаря Федорчук Я.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року, постановлене суддею Мальцевим Д.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного академії статистики, обліку і аудиту про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Національної академії статистики, обліку і аудиту, в якому просив суд:

- зобов`язати керівництво Національній академії статистики, обліку і аудиту поновити його на роботі на посаді доцента кафедри бухгалтерського обліку та оподаткування;

- стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 року до дня поновлення на роботі;

- стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту на його користь вихідну допомогу в розмірі середньомісячного окладу 5 530 грн. 00 коп. (П`ять тисяч п`ятсот тридцять гривень 00 копійок);

- стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту на його користь матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячного окладу 5 530 грн. 00 коп. (П`ять тисяч п`ятсот тридцять гривень 00 копійок);

- стягнути з Національній академії статистики, обліку і аудиту на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп. (П`ятдесят тисяч гривень 00 копійок);

- врахувати ст. 5 ЗУ Про судовий збір , що він як особа з інвалідністю ( 2-га група) звільнений від сплати судового збору;

Позовні вимоги обґрунтував тим, що в Національній академії статистики, обліку і аудиту працював по сумісництву з 01 вересня 2003 року, а з 01 вересня 2005 року на постійній основі. Наказом № 110-к від 28 серпня 2020 року був звільнений з посади доцента кафедри бухгалтерського обліку та оподаткування на підставі п.2 ст.36 КЗпП із закінченням строку контракту.

15 січня 2018 року між ним і ректором Національної академії статистики, обліку та аудиту був укладений черговий контракт, як з науково-педагогічним працівником на визначений термін до 31 серпня 2019 року. Цей контракт був продовжений додатковою угодою від 30 серпня 2019 року ще на рік.

Відповідно до статті 39-1 трудові договори, що були переукладені один чи кілька разів, вважаються укладеними на невизначений строк, тому він просить розцінювати його трудові стосунки з відповідачем як безстроковий трудовий договір і у зв`язку з цим задовольнити вимоги про стягнення всіх сум.

Позивач стверджує, що через незаконне звільнення йому відповідачем завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до Національного академії статистики, обліку і аудиту про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись з рішенням суду, 21.01.2022 року позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, мотивуючи тим, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також висновки не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема вказував, що встановлений термін подачі заперечень відповідачем був порушений більше ніж на пів року, адже відзив, який подав відповідач датований 13.07.2021 року.

Також вказує, що немає підтвердження про те, що листом № 467/3 від 19.06.2020 року позивача було офіційно попереджено за два місяці про припинення з ним контракту відповідно до п. 4.3.2 та 4.7 з 31.08.2020 року, як зазначив у рішенні суд першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції позивач підтримав свою апеляційну скаргу з підстав, що викладені в ній та просив її задовольнити.

Представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з оцінки належності, допустимості і достовірності кожного доказу, також врахував те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно контракту від 15 січня 2018 року укладеного між ОСОБА_1 та Національною академією статистики, обліку та аудиту позивача було прийнято на посаду доцента кафедри обліку та оподаткування по 31 серпня 2019 року.

Додатковою угодою №1 від 30 серпня 2019 року строк дії контакту було продовжено по 31 серпня 2020 року.

Відповідно до п 4.7. Контракту, за два місяці до закінчення строку чинності контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк відповідно до діючого законодавства. Якщо у цей термін відповідних письмових пропозицій не надійшло від жодної зі сторін, контракт вважається таким, що припинив свою дію у зв`язку з його повним виконанням.

Листом № 467/3 від 19.06.2020 року позивача було офіційно попереджено за два місяці про припинення з ним контракту відповідно до п.4.3.2. та 4.7. контракту з 31.08.2020 року.( а.с.57).

Контракт між позивачем та відповідачем є строковим трудовим договором, укладеним на певний строк.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Як було встановлено судом вище, термін дії контракту, укладеного між сторонами, закінчувався 31.08.2020 року, тому позивач був звільнений з підстав закінчення строку дії контракту.

Термін строкового трудового договору встановлено за погодженням сторін. Строковий трудовий договір, який в подальшому продовжувався на підставі укладених між сторонами додаткових угод був оформлений відповідно до положень трудового законодавства, а саме статей 21-24 КЗпП України.

В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 протягом дії трудового договору оскаржував його умови з підстав порушення його трудових прав, або просив визнати недійсним трудовий договір або окремі його пункти, або ініціював внесення змін та доповнень до положень трудового договору, що свідчить про погодження позивача з умовами цього договору, зокрема щодо строку його дії.

Зі змісту додаткової угоди № 1 до контракту від 15 січня 2018 року вбачається, що строк дії контракту від 15 січня 2018 року, укладеного між позивачем та відповідачем продовжено до 31 серпня 2020 року(а.с.33).

Відповідно до Витягу з Наказу Державної служби статистики України Національної академії статистики, обліку та аудиту від 28.08.2020 року ОСОБА_1 звільнено 31.08.2020 року у зв`язку із закінченням строку контракту відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с.29).

Доводи позивача про те, що Додаткова угода № 1 від 30 серпня 2019 року до контракту від 15 січня 2018 року ( а.с.11) свідчить про те, що трудові стосунки між сторонами були безстроковими, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Згідно з частиною другою статті 39-1 КЗпП України трудові договори, що переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Переукладання строкового трудового договору (контракту) чи продовження строку його чинності у випадках, що підпадають під частину статті 23 КЗпП України, не передбачає набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк, а відтак посилання позивача на те, що у зв`язку із продовженням трудових відносин шляхом укладення додаткової угоди, трудовий договір набув ознак безстроковості згідно з вимогами частини другої статті 39-1 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки укладення контракту на певний строк, з урахуванням частини третьої статті 21 КЗпП України, регулюється частиною другою статті 23 КЗпП України, що виключає при продовженні строку його дії застосування частини другої статті 39-1 КЗпП України.

Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд у Постанові від 26 2020 року по справі № 607/2144/19 провадження № 61-16794св19.

Суд першої інстанції також прийшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині вихідної допомоги, а також окладу на оздоровлення, так як в матеріалах справи міститься довідка про виплату такої .

Оскільки звільнення суд вважає проведеним на законних підставах , то судом правомірно відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди .

Враховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги щодо незаконності звільнення позивача колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 січня 2023 року.

Суддя - доповідач:

Судді: