Провадження № 2/742/241/23
Єдиний унікальний № 742/1894/21
РІШЕННЯ
02 травня 2023 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше п`яти років та отримання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просила встановити факт її (позивача) постійного проживання однією сім`єю не менше як п`ять років без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , а саме в період з 2001 року до 18 листопада 2020 року та змінити позивачу ОСОБА_1 , як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , черговість одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом.
В обґрунтування позову зазначила, що вона з 2001 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, за весь час спільного проживання разом з ОСОБА_3 вони були пов`язані спільним побутом, дбала і турбувалася про останнього так як він мав онкозаворювання і тяжко хворів. Останні роки свого життя ОСОБА_3 через хворобу потребував сторонньої допомоги, в зв`язку з чим позивач тривалий час доглядала за останнім, опікувалася ним, проводила його обстеження та лікування, матеріально забезпечувала. Відповідачі життям батька не цікавились, з ним майже не спілкувались, допомоги батьку не надавали, участі в його лікуванні та догляді за ним не приймали. Також, позивач зазначила, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, за життя спадкодавець заповіту не залишив. Вказала, що у встановлений ст. 1270 ЦК України строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй надано письмове роз`яснення щодо порядку спадкування спадкоємцями четвертої черги за законом, у якому зазначено, що факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем може підтверджуватися рішенням суду, яке набрало законної сили, та рекомендовано їй звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 .. Крім того, позивач зазначила, що діти померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли спадщину за законом після смерті батька як спадкоємці першої черги. В позасудовому порядку оформити спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3 позивач не має можливості через відсутність документів, що підтверджують її право на спадкування та невирішеність питання щодо зміни черговості її права на спадкування. У зв`язку з зазначеним, позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом.
14 вересня 2021 року від представника відповідачів адвоката Джура С.П. до суду надійшов відзив на позов, в якому викладені заперечення проти позову (а.с.85-90). Відповідачі проти позову заперечують, пояснюючи що їх батько ОСОБА_3 за життя не знаходився в безпорадному стані. Знаючи про своє онкологічне заворювання, майже до самої смерті працював та мав постійний заробіток та дохід, що спростовує твердження позивача про відсутність самостійного доходу померлого, та знаходився в фізичному стані, відповідно до свого прожитого віку та захворювання, але не в безпорадному стані, що спростовує твердження позивача відносно знаходження їх батька ОСОБА_3 в тяжкому стані. Відповідачі по справі, як діти померлого ОСОБА_3 , постійно були в курсі життя свого батька, цікавились його життям, підтримували з ним особистий контакт, особливо в останній час в період його заворювання, що спростовує твердження позивача про відсутність у відповідачів інтересу до життя їх батька. Також позивачем не доведені факти постійного проживання з померлим ОСОБА_3 та наявності з ним шлюбних відносин, оскільки за життя він жив непов`язаним ні з ким життям, не маючи наміру укладати ні з ким шлюб, в тому числі і з позивачкою, та за життя померлий неодноразово вказував свом рідним і знайомим, що все належне йому майно залишиться його дітям. Тобто, позивачем не доведена сукупність юридичних фактів, на підставі яких можливо визнати за позивачкою права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 разом зі спадкоємцями першої черги спадкування, як то передбачено положеннями статті 1259 ЦК України.
Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані письмові докази.
В судовому засіданні відповідачі та їх представник заперечували проти позову та просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.
Заслухавши сторін, свідків, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Прилуцьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжреіонального управління Міністерства юстиції(м.Суми), актовий запис за №948 (а.с.9).
Заповіту ОСОБА_3 не залишив.
Згідно з актом про проживання без реєстрації від 20.04.2021 №493 складеного комісією у складі голови КСП №5, члену комітету, сусідів в період з 2001 року по 18.11.2020 року ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с.8,245).
Згідно довідки виданої Рудівським старостинським округом №16 Сухополов`янської сільської ради №94 від 30.03.2021 вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживав (а.с.16).
Також судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Бич В.М., 27.11.2020 року заведено спадкову справу №104-2020. Із заявою про прийняття спадщини звернулися діти померлого - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також 30.03.2021 року, ОСОБА_1 , яка проживала з померлим ( ОСОБА_3 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу. (а.с.43-80)
Згідно копії виписки КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» №3095 з медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_3 лікувався в стаціонарі КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» в період з 14.02.2019 року по 01.03.2019 року з діагнозом виразкова хвороба 12-персної кишки, хронічний перебіг, активна фаза, виразка задньої стінки цибулини 12-персної кишки з ускладенням рецидивуючою шлунково - кишковою кровотечею, післягеморагічна анемія(а.с.11).
Згідно копії виписки №4216 з медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_3 лікувався в хірургічному торакальному відділенні КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» в період з 01.03.2019 року по 25.03.2019 року з діагнозом правобічна поза шпитальна плевропневмонія, з ускладенням основного діагнозу - правобічний піопневматоракс, та супутнім діагнозом післягеморогічна анемія, хронічний лімфолейкоз, дифузійний кардіосклероз, артеріальна гіпертензія(а.с.14).
Згідно копії епікризу з історії хвороби та епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №3095 вбачається, що хворий ОСОБА_3 знаходився на лікуванні з 14.02.2019 року по 01.03.2019 року. Поступив за направленням Прилуцької ЦРЛ та за наслідком проведеного консиліуму було прийняте рішення про оперативне лікування та останньому було виконано операцію(а.с.12).
Відповідно до довідки, виданої комунальним некомерційним підприємством «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради, що незадовго до смерті ОСОБА_3 перебував на лікуванні в онкологічному центрі з 03.11.2020 року по 05.11.2020 року(а.с.15).
Також згідно копій виписних епікризів з медичної карти стаціонарного хворого №669, №1207, №1727, №6083, №6681, №7349 КНП «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради вбачається, що ОСОБА_3 мав діагноз основний:локалізація пухлини з вказівкою ураженого органу і поширення на сусідні органи тканини. Хронічний лімфолейкоз, стадія ІІ по Rai, В стадія по Binet, прогресія(виражена пухлинна маса в лімфатичних вузлах середостіння зі стисненням бронхів верхньої частини лівої легені) гіпогастрії зі стисненням заочеревних судин(а.с.35-40,155-233).
Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВБ №409085 вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 6,80га на території Рудівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.113).
Згідно довідки відділу опрацювання пенсійної документації Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 16.11.2021 про розмір пенсії вбачається що пенсіонер ОСОБА_3 за період з 03.04.2019 по 30.11.2020 отримував пенсію по інвалідності(а.с.128-129).
Окрім того, допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 надала показання, за якими, підтвердила факт проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 як жінки та ОСОБА_3 як чоловіка без реєстрації шлюбу по день смерті останнього, близько 20 років. Зазначила, що померлий хворів останні два роки, відчував сильні болі в спині, казав, що мабуть в нього онкологічне захворювання, позивачка та її діти ним опікувались, а його діти йому не допомагали.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 надала показання, за якими, підтвердила факт що вона, працюючи в фермерськомугосподарстві "Волошка", видавала орендну плату ОСОБА_3 за належні йому паї.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 надала показання, за якими підтвердила факт проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 як жінки та ОСОБА_3 як чоловіка без реєстрації шлюбу по день смерті останнього. Зазначила, що померлий хворів останні роки свого життя, при розмові з ним говорив, що в лікарню в м.Чернігів приїздили до нього діти, з якими він мав хороші відносини, вони нормально за життя спілкувались.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 надала показання, та зазначила, що в період хвороби діти його йому допомагали, доглядали його, а також у липні місяці 2020 самостійно ОСОБА_3 приїздив у с.Рудівку на автомобілі, приїздив до дітей, підтримував нормальні відносини з ними.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 надав показання, за якими підтвердив факт проживання однією сім`єю його матері, позивача ОСОБА_1 як жінки та ОСОБА_3 як чоловіка без реєстрації шлюбу по день смерті останнього, якого він сприймав як вітчима. Зазначив, що померлий хворів останні два роки, він допомагав танеодноразово возив його в лікарню, лікування було довге, та надавав кошти на лікування вітчима. Під час лікування ОСОБА_3 сам не керував автомобілем, вже перед хворобою він не їздив на далекі відстані, міг тільки поїхати в місто. Після операції він ходив, але дуже важко.
Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.
Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.
Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17.
За таких обставин, позивачем ОСОБА_1 доведено факт проживання не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачем заявлено також вимогу про визнання за нею, спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з спадкоємцями першої черги: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,які задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.
Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки;друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.
Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.
Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.
Поряд з цим, суд зауважує, що позивачем ОСОБА_1 не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є її процесуальним обов`язком у силу статтей 12, 81 ЦПК України.
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підставою для задоволення позову в частині зміни черговості спадкування за законом є в тому числі і знаходження спадкодавця в безпорадному стані.
Так, під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.
З огляду на зазначене, судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 хворів з 2019 року на Хронічний лімфолейкоз, стадія ІІ по Rai, В стадія поBinet, прогресія(виражена пухлинна маса в лімфатичних вузлах середостіння зі стисненням бронхів верхньої частини лівої легені) гіпогастрії зі стисненням заочеревних судин та лікувався як стаціонарно так і амбулаторно. З огляду на виписки із медичної карти хворого та виписні епікризи жодним чином не свідчать про безпорадний стан ОСОБА_3 , а в рекомендаціях лікарів вказувалося на позитивну динаміку лікування, необхідність приймання медикаментів і притримання дієти та нагляд сімейного лікаря.
З огляду на викладене вище, та, встановивши, що позивач ОСОБА_1 не довела суду шляхом подання суду належних, допустимих письмових (медичних) доказів (медичну довідку тощо) факту перебування спадкодавця ОСОБА_3 у безпорадному стані протягом тривалого часу та неможливість останнього здійснювати звичайні речі і догляд за собою, крім того, матеріали справи не містять належних, допустимих письмових доказів (медичного висновку тощо), що померлий спадкодавець ОСОБА_3 , під час проживання однією сім`єю із позивачем ОСОБА_1 по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у безпорадному стані, тобто мав такий стан, під час якого неспроможний був самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний тяжкою хворобою, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни черговості спадкування ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, понесені позивачем за позовну вимогупро отримання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги, оскільки в позові відмовлено, слід залишити по фактично понесеним позивачем, а за вимогупро встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше п`яти років - покласти на відповідачів в рівних частинах.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Верховний Суд у постановах від 15.06.2021 року у справі №159/5837/19, від 18.08.2021 року у справі №300/3178/20 зробив висновок, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
Згідно розрахунку суми гонорару за надану адвокатом Джура С.П. правову допомогу відповідачу ОСОБА_2 вартість наданих правових послуг становить 1700,00грн., відповідачу ОСОБА_3 вартість наданих правових послуг становить 1650грн. та відповідачу ОСОБА_4 вартість наданих правових послуг становить 1650 грн..
З врахуванням викладеного вище, та зокрема п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, її складності, усталеної судової практики розгляду справ цієї категорії, а також критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу та розумності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної відповідачами у зв`язку з розглядом справи у розмірі: відповідачу ОСОБА_2 -850грн., відповідачу ОСОБА_3 825грн., відповідачу ОСОБА_4 825грн., та вважає, що саме такі витрати є співрозмірними із складністю даної справи і підлягають стягненню з позивача.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше п`яти років та отримання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги задовольнити частково.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 2001 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 151грн. 33 коп. судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 850 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування понесених витрат на правничудопомогу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 825 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 825 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Максим Циганко