Справа № 936/401/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 січня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 15 вересня 2022 року (у складі судді Павлюка С.С.) за позовом ОСОБА_2 до Воловецької селищної ради та ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у квітні 2022 р.

Просила визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування позовних вимог указала, що згідно із заповітом ОСОБА_3 від 18.02.2009 р. житловий будинок, розташований у АДРЕСА_2 , який складається із коридору, кухні, двох кімнат, заповіла своєму внукові ОСОБА_4 , 1990 р. народження, коридор і одну кімнату, заповіла своїй доньці ОСОБА_5 , 1964 р. народження, у якій проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_4 1962 р. народження, по даний час; літню кухню заповіла своєму внукові ОСОБА_4 , 1986 р. народження,; сарай і всі надвірні споруди заповіла ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_4 у рівних долях (порівну).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 при не з`ясованих обставинах у м. Одеса. На час смерті ОСОБА_4 у житловому будинку за адресою, АДРЕСА_2 , проживали та були зареєстровані позивач, її син ОСОБА_6 , 2015 р. народження, її донька ОСОБА_7 2017 р. народження.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкове майно складається із житлового будинку (літ. А), сараю (літ. Б), погребу (літ. Г), вбиральні (літ. Ж), літньої кухні (літ. В), огорожі, хвіртки, воріт № 1-2, навісу (літ. Д), колодязю (насос) (літ. Е), який збудовано в 1954 році.

Чоловік позивачки ОСОБА_4 у 2019 р. звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом і почав збір документів, необхідних для прийняття спадщини. Однак, у зв?язку зі смертю не зміг реалізувати своє право на спадщину, хоча на час смерті ОСОБА_3 проживав і був приписаним у спірному будинку, а тому є таким, що згідно із законодавством прийняв спадщину.

У строк, передбачений законодавством, позивач звернулась до державного нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, однак нотаріусом їй було роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, оскільки нотаріально таке право реалізувати неможливо.

Рішенням Воловецького районного суду від 15 вересня 2022 р. із урахуванням ухвали Воловецького районного суду від 15 вересня 2022 р. про виправлення описки позов задоволено частково: визнано за позивачем право власності на 1/3 частину житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/9 частину господарських будівель та споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . У задоволенні решти позову відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-спірний будинок не може бути об`єктом спадщини, оскільки він не був введений в експлуатацію, не пройшов державної реєстрації, а ОСОБА_3 (заповідач) ніколи не була його власником і не мала правовстановлюючих документів на спірний будинок;

-суд розглянув спадкову справу та задовольнив позов щодо майна померлих, відносно яких не було відкрито спадкових справ, померлі спадкодавці також не оформили правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що позивач, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину і звернулася в установленому порядку за оформленням права власності на спадкове майно. Однак, ураховуючи те, що спадкодавцем був складений заповіт також на користь інших спадкоємців, а також крім позивача право на спадщину мають малолітні діти спадкодавця, то позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому суд установив, що відповідно до повідомлення за вих. № 23 від 23.09.2021 р. Державного виробничого підприємства технічної інвентаризації Закарпатської області особистої власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за особою ОСОБА_3 і членами її сім`ї не зареєстровано. Основна технічна документація виготовлена Мукачівським МБТІ - 05.11.1987 р., що стверджується поточною інвентаризацією проведену «ДВПТІ» 10.07.2019 р.

18.02.2009 р. ОСОБА_3 при житті склала заповіт, яким житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , що складається із коридору, кухні, двох кімнат - заповіла своєму внукові ОСОБА_4 , 1990 р. народження; коридор, одну кімнату, заповіла своїй доньці ОСОБА_5 , 1964 р. народження, у якій проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_4 1962 р. народження, на даний час; літню кухню заповіла своєму внукові ОСОБА_4 , 1986 р. народження; сарай і всі надвірні споруди заповіла ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_4 у рівних долях (порівну).

Як убачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Скотарської сільської ради 07.11.2016 р., ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_4 , 1990 р. народження, є спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_3 . Проте, останній в установлений законом строк і порядок спадщину не прийняв та відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Воловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.І.Франківськ), помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 входить право власності на 1/3 частину житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/9 частину господарських будівель та споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є дружиною померлого ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.09.2014 р.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіт не залишив, а тому спадкування його дружиною ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом, яку в порядку, визначеному ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийняли ОСОБА_2 як його дружина, його син ОСОБА_6 , 2015 р. народження, його донька ОСОБА_7 , 2017 р. народження, як неповнолітні діти, що стверджується довідкою виконавчого комітету Воловецької селищної ради № 117 від 18.04.2022 р.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги за законом є його дружина та діти, якими подано у визначений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Довід апеляційної скарги про те, що спірний будинок не може бути об`єктом спадщини, оскільки він не був введений в експлуатацію, не пройшов державної реєстрації, а ОСОБА_3 (заповідач) ніколи не була його власником і не мала правовстановлюючих документів на спірний будинок, не заслуговує на увагу з таких підстав.

Згідно з постановою державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори від 29.07.2022 р. позивачу, яка діяла від свого імені та від імені своїх дітей, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У силу вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст. 1259,1261 ЦК спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч.1 ст. 1275 ЦК України та відповідно до роз`яснень наведених у п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадщину не прийняв спадкоємець за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача, як спадкоємця права на це спадкове майно.

У силу ч.5 ст. 1268 ЦК спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15, п.4.18 Розділу ІІ Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Згідно з висновком Верховного Суду викладеного в постанові № 350/1850/17 від 31.08.2020 р., який кореспондується із спірними правовідносинами, факт того, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Довід апеляційної скарги про те, що суд розглянув спадкову справу та задовольнив позов щодо майна померлих, відносно яких не було відкрито спадкових справ, а померлі спадкодавці також не оформили правовстановлюючих документів на спадкове майно, взагалі не має жодного відношення до суті спірних правовідносин.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон і вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Воловецького районного суду від 15 вересня 2022 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 07 лютого 2023 р.

Судді: