Справа № 627/153/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючого Вовк Л. В.

з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2

представника третьої особи Божка В.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області , як органу опіки та піклування , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області,

у с т а н о в и в :

В березні 2023 року позивач Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області , як орган опіки та піклування , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

В обгрунтування позовних вимог зазначено , що відповідачка є матір`ю ОСОБА_3 , 2008 року народження , ОСОБА_4 , 2014 року народження та ОСОБА_5 , 2017 року народження . Відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей . Мати дітей зловживає спиртними напоями , веде аморальний спосіб життя , вихованням дітей не займається . В будинку повна антисанітарія, продукти харчування відсутні , стан будинку незадовільний . Відповідно до рішення виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 291 від 12.10.2021 , діти відібрані у матері та поміщені до КНП « Краснокутська ЦРЛ» . Розпорядженням голови Богодухівської РВА Харківської області від 12.07.2022 №61В, дітей поміщено до дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_6 , де діти перебувають до даного часу. Позивач просить позбавити батьківських прав відповідачку, на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України , так як остання ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов , просить задовольнити .

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала , просить відмовити , пояснивши , що виправилася та хоче забрати дітей.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позов , просить його задовольнити .

Суд , вислухавши пояснення представників сторін , відповідачки , допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків.

Згідно із частинами 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

В свою чергу, відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема , пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено , що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в статті 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Матеріалами справи встановлено , що дитина ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Колонтаїв Краснокутського району Харківської області , що підтвердужується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Краснокутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) від 16.06.2022 ( а.с. 8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька від 13.10.2021 , матір`ю дитини записана ОСОБА_2 , а відомості про батька ОСОБА_7 записані відповідно до ч. 1 статті 135 СК України ( а.с. 9).

Дитина ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Колонтаїв Краснокутського району Харківської області , що підтвердужується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим Краснокутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) від 16.06.2022 ( а.с. 10).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька від 13.10.2021 , матір`ю дитини записана ОСОБА_2 , а відомості про батька ОСОБА_9 записані відповідно до ч. 1 статті 135 СК України ( а.с. 11).

Дитина ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Колонтаїв Краснокутського району Харківської області , що підтвердужується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим Краснокутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) від 16.06.2022 ( а.с. 12).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька від 13.10.2021 , матір`ю дитини записана ОСОБА_2 , а відомості про батька ОСОБА_9 записані відповідно до ч. 1 статті 135 СК України ( а.с. 13).

На підставі рішення виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області « Про негайне відібрання дітей у батьків » № 291 від 12.10.2021 , діти ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відібрані у матері ОСОБА_2 , в зв`язку з винекненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей, та направлені до дитячого відділення КНП « Краснокутська ЦРЛ» Краснокутської селищної ради до вирішення питання подальшого влаштування дітей ( а.с. 17).

З листа інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Вікторії Орлової від 11.10.2021 вбачається , що 09.10.2021 , о 16 год 00 хв , до сектору поліцейської діяльності №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення ОСОБА_11 про те, що до неї підійшла дитина із сім`ї ОСОБА_12 та повідомила , що вдома виникла сварка та батьки знаходяться в стані алкогольного сп`яніння. ( а.с. 20).

Згідно постанови Краснокутського районного суду Харківської області від 08.10.2021 , ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей . ( а.с. 25-26).

Крім того , згідно довідки інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Вікторії Орлової від 02.03.2023, ОСОБА_2 неодноразово на протязі 2013-2021 роках притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей ( а.с. 32).

Як вбачається з актів обстеження житлових та матеріально - побутових умов проживання ОСОБА_2 від 11.10.2021, 17.11.2021, 12.07.2022, 21.10.2022 , обстеження проведено в домоволодінні по АДРЕСА_1 . На момент огляду в будинку безлад та повна антисанітарія , відсутні продукти харчування , на вікнах будинку не має скла , на ліжках відсутня постільна білизна , в обмеженій кількості є дитячий одяг , сезонний одяг та взуття відсутні. У кухні будинку є пічне опалення , яке потребує капітального ремонту, відсутня плита для приготування їжі . ОСОБА_2 , її співмешканець ОСОБА_13 та мати ОСОБА_11 знаходяться з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Сім`я існує за рахунок тимчасових заробітків , пенсії ОСОБА_2 та її матері. Існує загроза життю та здоров`ю дітей. (а.с. 27,28,29,30)

Відповідно до довідки, виданої старостою старостинського округу апарату Краснокутської селищної ради Леонідом Гончаренком від 06.01.2023, ОСОБА_2 , 1979 року народження, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 має такий склад сім`ї : синів ОСОБА_14 , 2000 р.н., ОСОБА_3 , 2008 р.н., ОСОБА_8 , 2014 р.н., дочок : ОСОБА_15 , 2002 р.н., ОСОБА_5 ,2017 р.н. та мати ОСОБА_16 . Діти на момент складання довідки з матір`ю не проживають . ОСОБА_2 інвалід дитинства , зловживає спиртними напоями , веде аморальний спосіб життя, вихованням дітей не займається . ( а.с. 21).

Розпорядженням Богодухівської РВА Харківської області від 12.07.2022 №616 « Про створення дитячого будинку сімейного типу на основі прийомної сім`ї та влаштування на виховання та спільне проживання дітей , позбавлених батьківського піклування », створено дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_17 , на основі прийомної сім`ї за адресою : АДРЕСА_2 . Діти ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 з 12.07.2022 влаштовані до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_17 на виховання та спільне проживання дітей , позбавлених батьківського піклування. ( а.с. 23-24 ).

З відповіді начальника служби у справах дітей Богодухівської РДА Харківської області від 11.01.2023 ОСОБА_18 , вбачається , що ОСОБА_5 зарахована до закладу дошкільної освіти Різуненківського ліцею . Зі слів матері -виховательки ОСОБА_17 , мати дітей ОСОБА_2 пітримує зв`язок з дітьми шляхом телефонних дзінків ( а.с. 22 ).

Як свідчить характеристика учня 1 класу КЗ « Різуненківський ліцей « Дяченка Артема , що виховується у прийомній сім`ї ОСОБА_17 від 11.01.2023, дитина зарахована до 1 класу 07.09.2022 . ОСОБА_19 систематично відвідує заняття в дистанційному режимі та за потреби індивідуальні зайняття . Має завжди охайний вигляд. На уроках активно працює, виявляє інтерес до навчання. Дитина забезпечена необхідним шкільним приладдям , одягом , взуттям та іншими речами . Прийомна сім`я постійно цікавиться навчанням та поведінкою ОСОБА_19 , мати -вихователька підтримує зв`язок в телефонному режимі. ( а.с. 33).

Відповідно до характеристики учня 9 класу КЗ « Різуненківський ліцей « Дяченка Івана , що виховується у прийомній сім`ї ОСОБА_17 від 11.01.2023, дитина навчається в ліцеї з 07.09.2022 . ОСОБА_20 систематично відвідує зайняття в дистанційному режимі та за потреби індивідуальні зайняття . Має завжди охайний вигляд. Навчається на середньому рівні , бере участь у позакласній роботі лецею . З однолітками має дружні стосунки . Дитина забезпечена необхідним шкільним приладдям , одягом , взуттям та іншими речами . Прийомна сім`я постійно цікавиться навчанням та поведінкою ОСОБА_19 , мати -вихователька підтримує зв`язок в телефонному режимі. ( а.с. 34).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 25.01.2021 , проведено обстеження умов проживання у будинку сімейного типу по АДРЕСА_2 . Умови проживання задовільні , будинок одноповерховний , пічне опалення , підведений газ , є водовідвід , в будинку є 4 кімнати , ванна кімната , вбиральня. Діти забезпечені всім необхідним для навчання та розвитку , обладнано кімнати , ліжками , столами , ігровими куточками. В сім`ї святкуюються дні народження , ставляться з повагою один до одного. ( а.с. 31).

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 15.11.2022 , з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_17 стягнуто аліменти в розмірі половини заробітку ( доходу ) відповідачки , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з дня подачі позову до досягнення найстаршою дитиною поноліття , перераховуючи аліменти на особові рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України.

Допитана по справі свідок ОСОБА_21 пояснила суду , що працює фахівцем із соціальної роботи КЗ « Краснокутський центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області та вона у складі комісії на протязі 2021 -2022 роках неодноразово обстежували умови проживання сім`ї ОСОБА_2 в с.Колонтаїв. На час огляду , в будинку відповідачки був безлад , відсутні продукти харчування , повна антисанітарія , на ліжках відсутня постільна білизна , відстуня плита для приготування їжі , мати дітей перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння , поводилася до членів комісії агресивно , підписувати акти відмовлялася. Крім того свідок пояснила , що на обліку у центрі соціальних служб ОСОБА_2 не пребувала , оскільки відмовлялася надавати документи для постановки на облік та підписувати акт оцінки потреб сім`ї.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду , що згідно розпорядження Богодухівської РВА Харківської області від 12.07.2002, створено дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_17 , на основі прийомної сім`ї та влаштовано до дитячого будинку дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . За час перебування мати ОСОБА_2 дітей не відвідувала , гостинці не передавала. Діти додому повертатися не бажають , з матір`ю по телефону, окрім ОСОБА_22 , не спілкуються. З відповідачки стягнуті аліменти на утримання дітей , однак аліменти вона не сплачує.

В порядку ст.171 СК України у судовому засіданні була опитана , присутності психолога ОСОБА_23 , дитина ОСОБА_10 ,який пояснив суду , що дійсно він та його брат ОСОБА_8 та сестра ОСОБА_5 проживали з матір`ю ОСОБА_2 . На даний час він з іншими дітьми виховуються у прийомній сім`ї. За час проживання з матір`ю ,в сім`ї часто виникали сварки між нею та її співмешканцем , часто вживалися спитрні напої , діти тікали з дому, мати не цікавилася життям дітей , ніякої участі у вихованні не приймала. На даний час мати телефонує йому , але наміру повертатися додому дитина не має. В прийомній сім`ї дітям створені всі належні умови для проживання та виховання .

В ч. 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини 5 статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 статті 19 СК України).

В постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено : Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Згідно висновку органу опіки і піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 22.02.2023 , ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно її дітей : ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . ( а.с. 18-19)

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. У свою чергу мати дітей має довести, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

У даній справі можна стверджувати, що тривалий час з боку відповідачки мало місце свідоме і умисне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, що виразилося: у відсутності піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання;

відсутність спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надавала дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяла засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляла інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення відповідачкою від виховання дітей внаслідок її винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками. При цьому, повністю доведена вина відповідачки в ухиленні від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Адже, у справі не встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що відповідачка об`єктивно не мала можливості виконувати ці обов`язки або їй чинилися перешкоди у спілкуванні з дітьми, в участі в їх вихованні на протязі такого тривалого часу.

Також, як вказують результати розгляду справи, відсутні обставини та факти, які б вказували на те, що відповідачка змінила або прагне змінити свою поведінку в кращий бік щодо своєї участі у вихованні дітей.

Відповідно до ст. 18 цієї Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

У даному випадку не можна сказати, що дії відповідачки щодо дітей, виконання нею батьківських обов`язків щодо їх виховання, відповідають зазначеним приписам законодавства. Більше того, описані вище факти та обставини, які мали місце раніше і наразі існують у відносинах дітей з відповідчкою , вказують, що позбавлення її батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дітей. Окрім того, що відповідачка тривалий час свідомо самоусунулася від виховання дітей, вона також діє на шкоду правам та інтересам дітей, користуючись правовим положенням матері .За вказаний період часу, жодних проявів каяття з даного приводу від відповідачки не послідувало. При цьому відповідачка своєю поведінкою, як уже згадувалося вище, не довела, що подібні дії з її сторони не відбудуться в подальшому. Немає у справі обставин та доказів, які б могли схилити суд вирішити справу на користь відповідачки. Тому тільки через позбавлення відповідача батьківських прав інтереси дітей будуть забезпечені якнайкраще. Таке рішення суду у даному спорі, з огляду на встановлені під час судового розгляду справи обставини, відповідатиме балансу - якнайкращих інтересів дітей - та батьківських прав відповідачки. При цьому важливим є також з даного приводу врахувати думку самої дитини, її відношення до відповідачки, до вирішення справи по суті, її нинішнє життєве середовище. Діти за таких умов наразі забезпечені нормальними умовами для життя та вихованням і саме в такому середовищі, без будь-якого впливу зі сторони відповідачки, це забезпечить їх гармонійний розвиток. За таких обставин, оцінюючи зазначене вище в сукупності, можна дійти до справедливого та об`єктивного висновку, що збереження за відповідачкою батьківських прав щодо дітей очевидно діє на шкоду їх правам та інтересам . Водночас не має жодних підстав допустити, що позбавлення відповідачки батьківських прав зашкодить правам та інтересам дітей. Тому, з даного питання щодо необхідності застосування саме такого крайнього заходу відносно відповідачки як позбавлення її батьківських прав позовні вимоги слід визнати обґрунтованими.

Щодо заперечення відповідачки проти позову, то сам по собі цей факт нічого не означає, бо він в даному випадку, з урахуванням усіх обставин справи, не вказує на те, що відповідачка має серйозні наміри щодо зміни своєї поведінки відносно дітей.

З урахуванням наведеного слід визнати, що стороною відповідача жодним чином не спростовано позов та не доведено недоцільність позбавлення судом відповідачки батьківських прав відносно дітей.

При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

В Постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 зазначено : Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав.

Також в постанові Верховного Суду від 8 грудня 2021 року у справі № 311/563/20 вказано : Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

В постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 зазначено : Лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Позивачем надано достатньо належних , допустимих , достовірних доказів на підтвердження того , що позбавлення відповідачки батьківських прав сприятиме інтересам дітей та захисту їх прав.

Судом встановлено, що відповідачка не піклується про дітей, не цікавиться їх долею, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому з метою дотримання найкращих інтересів дітей , відповідачку належить позбавити батьківських прав, а тому позов підлягає задоволенню.

При цьому , суд роз`яснює відповідачці , що позбавлення батьківських прав , не позбавляє її права спілкуватися з дітьми, бачитися з ними, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Під час звернення до суду позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України « Про судовий збір» , тому з відповідачки слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.19, 164, 166 СК України, ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265,354ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Задовольнити позов Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області , як органу опіки та піклування , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей : ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 ( одна тисяча сімдесят три ) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, як орган опіки та піклування , юридична адреса: вул.Охтирська, 1, смт Краснокутськ, Богодухівського району, Харківської області, 62002;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП : НОМЕР_4 ;

Третя особа: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, юридична адреса: вул.Охтирська, 1, смт Краснокутськ, Богодухівського району, Харківської області, 62002.

Повний текст рішення виготовлений 11.05.2023.

Суддя Л. В. Вовк