КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/527/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року, постановлене суддею Шролик І.С. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 05 жовтня 2017 року у розмірі 10742,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн, обґрунтовуючи тим, що 05 жовтня 2017 року між сторонами укладено Договір про надання банківських послуг б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 17 жовтня 2021 року має заборгованість в розмірі 10 742,00 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк», а також судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, 03.10.2022 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталія Вікторівна подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Вказує, що на підставі вищевказаної анкети-заяви ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт 500,00 грн., який згодом було збільшено до 11000 гривень.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Зазначає, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, а тому вважає, що активація нею картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Також зазначає, що у виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, отримання ним коштів через банкомати, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Вказує, що з виписки чітко вбачається як ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, знімала кошти в банкоматах, та ін., однак використані кредитні кошти Банку не повернула.

Посилається на те, що на момент укладання кредитного договору діяла процентна ставка 3,6% на місяць (43,2% річних), а тому суд першої інстанції, зробивши висновок про відсутність заборгованості за кредитом, фактично зробив кредитний договір безоплатним, грубо порушивши вимоги ч.2 ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, сторонами не було погоджено умови договору щодо нарахування та сплати процентів, а тому банк безпідставно списував кошти сплачені відповідачем в рахунок погашення тіла кредиту на погашення процентів, в той час як процентна ставка договором не передбачена.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту.

З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку і Тарифами банку. (а.с. 12).

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано виписку по рахунку, відкритому на ім`я відповідача ОСОБА_1 із зазначенням операцій, дати їх проведення та суми валютування й залишку на картці. (а.с. 71-74).

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 видавалася кредитна картка , з терміном дії до 08/21. (а.с. 11).

З довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що 31 травня 2021 року відбулося зменшення кредитного ліміту до 8938,56 грн. (а.с. 10).

За наданим позивачем АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості, станом на 17 жовтня 2021 року утворилася заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 10742,00 грн., яка складається з наступного: 8627,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2114,02 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. (а.с. 8-9).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач користуючись протягом тривалого часу кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення боргу, фактично погоджувалась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, які діяли як на момент укладання договору, так і після внесення до них змін шляхом прийняття нових редакцій Умов та правил, а також тарифів.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, анкета - заява підписана ОСОБА_1 не містить процентної ставки, тарифів та умов кредитування, а витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та сам договір, не підписаний відповідачем, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що доказів на підтвердження погодження сторонами умов та тарифів кредитування , суду не надано.

Колегія суддів вважає, що оскільки анкета - заява не містить інформацію щодо реальної річної процентної ставка та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, із цієї анкети - заяви не встановлено, який саме тип кредитного продукту, сплату процентів за користування кредитними коштами відповідачем прийняті, то даний доказ є необґрунтованим.

Також витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.

Виходячи із того, що фактично відповідач отримувала кошти від банківської установи та користувалася ними, то вона повинна повернути на користь банку отриману позику.

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що , починаючи із 2017 року, з моменту отримання банківської картки та користування коштами, відповідач вносила до банку кошти на повернення позики. Кошти, що вносилися відповідачем , банк зараховував в порядку черговості спочатку на погашення відсотків, а потім на погашення тіла кредиту.

Однак, судом встановлено, що процентна ставка за користування кредитом сторонами не визначена, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що на погашення процентів за користування кредитом банк зараховував кошти неправомірно і тому заборгованість по тілу кредиту повинна бути перерахована з урахуванням суми, зарахованої на погашення процентів.

На час розгляду справи сума дійсна сума заборгованості відповідача перед банком не визначена позивачем, не визначено чи взагалі така заборгованість існує, тому колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено, так як заборгованість відповідача перед банком є недоведеною.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд повно зясував обставини справи, прийшов до висновків , які відповідають обставинам справи з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу колегія суддів залишє без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Суддя - доповідач:

Судді: