печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Стаднікова Д.В.,

представника третьої особи: Роганової Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - відповідач, АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (далі - третя особа, Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування за кредитом на придбання енергоефективних вікон у розмірі 50 915,28 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що належна йому квартира АДРЕСА_1 потребує ремонту. Так, позивач дізнався про державну програму підтримки енергозбереження «Теплий кредит» і вирішив скористатися можливістю, що надає держава за урядовою програмою. Вказує, що прийняв рішення про участь в програмі та звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за отриманням кредиту по програмі «Теплий кредит». Зазначає, що 02.10.2017 року уклав з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір № 4487 про отримання кредиту на суму 19 440,00 грн. з подальшою компенсацією за програмою «Теплий кредит» у розмірі 35% цього кредиту. За кредитні кошти позивач придбав три енергоефективних вікна у ФОП ОСОБА_3 та на виконання умов договору повністю розрахувався за отриманим кредитом, надав відповідачу документі, які підтверджують цільове використання коштів. Відповідно до програми відповідач мав включити його до реєстру позичальників, які мають право на відшкодування, звернутися до Держенергоефективності та, у подальшому, перерахувати йому кошти, одержані від Держенергоефективності. Держенергоефективності протягом 5 днів мало перерахувати кошти на банківські рахунки відповідача для подальшого перерахування позивачу згідно Порядку використання коштів, передбачених в державному бюджеті для здійснення заходів щодо ефективності використання енергетичних ресурсів та енергозбереження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2011 року № 1056. Вважає, що відповідач повинен був включити його до реєстру для отримання компенсації та після отримання коштів перерахувати відповідні кошти. Але відповідач відмовляється надавати ОСОБА_1 інформацію щодо включення його до реєстру та причин відмови в отриманні компенсації. Крім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовляється надати йому копію укладеного кредитного договору № 4487 від 02.10.2017 року про отримання кредиту та у добровільному порядку сплатити йому компенсацію. За таких обставин, вважає, що відповідач має сплатити на його користь відшкодування за кредитом на придбання енергоефективних матеріалів у розмірі 6 804,00 грн. Разом з тим, в провадження Подільського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 758/12285/20 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.11.2010 року, в якій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з нього заборгованість у розмірі 80 915,28 грн. Крім того, неправомірними діями та бездіяльністю відповідача, що полягає у душевних хвилюваннях позивача внаслідок порушення його прав, ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яку останній оцінює у розмірі 2 000 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2020 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

10.08.2021 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2020 року позивачем подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2021 року продовжено строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 та позивачу надано строк для усунення недоліків.

02.09.2021 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2021 року позивачем подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2021 року продовжено строку строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 та позивачу надано строк для усунення недоліків.

29.06.2022 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.12.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2022 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника третьої особи про ознайомлення з матеріалами справи, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 06.04.2023 року.

14.03.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - Стаднікова Д.В., надійшли письмові пояснення на позовну заяву, які були передані головуючому судді 15.03.2023 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2023 року пояснення представника відповідача - Стаднікова Д.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернуто відповідачу.

06.04.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 01.06.2023 року.

01.06.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 22.08.2023 року.

В судове засідання 22.08.2023 року з`явились позивач, представник позивача, представник відповідача та представник третьої особи.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи в судовому засіданні щодо ухвалення рішення поклався на розсуд суду.

Вислухавши вступне слово позивача, представника позивача та представника відповідача, пояснення представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Суд встановив, що Порядком використання коштів, передбачених в державному бюджеті для здійснення заходів щодо ефективності використання енергетичних ресурсів та енергозбереження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2011 року № 1056, визначений механізм використання передбачених у спеціальному фонді державного бюджету коштів, що отримані від Європейського Союзу в рамках виконання Угоди про фінансування програми «Підтримка виконання Енергетичної стратегії України в галузі енергоефективності та відновлювальних джерел енергії», та коштів, передбачених у загальному фонді державного бюджету, для здійснення заходів щодо ефективного використання енергетичних ресурсів та енергозбереження (далі - Порядок).

Відповідно до п. п. 4-1 п. 3 Порядку, бюджетні кошти використовуються за програмою «Реалізація Державної цільової економічної програми енергоефективності на 2010-2015 роки» з урахуванням положень Меморандуму між Україною та Європейським Союзом про порозумінні щодо співробітництва в енергетичній галузі від 01.12.2005 року та Енергетичної стратегії України на період до 2030 року, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 року № 1071, і спрямовуються на здійснення заходів, що передбачені Державною цільовою економічною програмою енергоефективності і розвитку сфери виробництва енергоносіїв з відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива на 2010-2015 роки, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2010 року № 243 (далі - Програма), зокрема, для стимулювання населення до впровадження енергоефективних заходів шляхом відшкодування частини суми кредиту, залученого для придбання енергоефективного обладнання та/або матеріалів, до яких належать вікна та балконні двері з енергозберігаючим склом (крім однокамерних) та відповідне додаткове обладнання і матеріали до них.

За змістом п. п. 4 п. 5 Порядку, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належить до установ, які уповноважені взаємодіяти з Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження в частині виплати відшкодування за кредитами, залученими в рамках реалізації заходів з енергоефективності передбачених п. п. 3, 4, 4-1 п. 3 цього Порядку.

Згідно абз. 3, 4, 6, 12 п. п. 4 п. 5 Порядку, кредит надається позичальникам в національній валюті уповноваженими банками для цілей кредитування, передбачених п. п. 3, 4, 4-1 п. 3 цього Порядку. За кожним заходом, визначеним п. п. 4, 4-1 п. 3 цього Порядку, кредит надається один раз протягом одного бюджетного періоду. Під час укладення кредитного договору для цілей кредитування, передбачених п. п. 4, 4-1 п. 3 цього Порядку, позичальники підтверджують, що протягом поточного бюджетного періоду не отримували кредит за відповідним заходом.

Для отримання позичальниками відшкодування частини суми кредиту уповноважені банки щомісяця до 15 числа місяця, що настає за звітним, але не пізніше 15 грудня поточного року подають Держенергоефективності два примірники зведеного реєстру позичальників, які мають право на отримання відшкодування, передбаченого п. п. 3, 4, 4-1 п. 3 цього Порядку.

Обов`язковою умовою для включення уповноваженим банком відомостей до зведеного реєстру позичальників є подання таким позичальником до уповноваженого банку документів, що підтверджують цільове використання кредитних коштів (акт приймання-передачі, товарний чек, видаткова накладна), та документів, що підтверджують факт впровадження енергоефективного обладнання та/або матеріалів (акт виконаних робіт (наданих послуг).

Відшкодування позичальнику частини суми кредиту проводиться одноразово в розмірі 35% суми кредиту на здійснення заходу, передбаченого п. п. 4 1 п. 3 цього Порядку, але не більш як 14 000,00 грн. за одним кредитним договором.

02.10.2017 року ОСОБА_1 було оформлено договір № 4487 «Миттєва розстрочка» за сервісом оплата частинами на суму 19 440,00 грн. для купівлі товару - вікна за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого позивач підтвердив зобов`язання за договором № 4487 від 02.10.2017 року та доручив АТ КБ «ПРИВАТБАНК» встановити регулярний платіж з картки НОМЕР_1 на погашення заборгованості за картою НОМЕР_2 ; кількість платежі - 6; щомісячний платіж - 3 803,76 грн.; перший платіж - 02.10.2017 року; останній платіж - 02.03.2018 року; щомісячна комісія - 563,76 грн.

Крім того, ОСОБА_1 підтвердив те, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомлений і згоден.

Відповідно до Порядку, учасником Державної цільової економічної програми енергоефективності є фізична особа, яка залучила кредит для цілей кредитування, передбачених п. п. 3, 4, 4-1 п. 3 Порядку та надала документи, що підтверджують цільове використання кредитних коштів та документів, що підтверджують факт впровадження енергоефективного обладнання, що є обов`язковою умовою для включення уповноваженим банком відомостей про позичальника до зведеного реєстру позичальників.

Згідно листа Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України № 223-14/15/15-19 від 12.12.2019 року, згідно Зведених реєстрів позичальників, наданих ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» для виплати відшкодування відповідно вимог Порядку, відомості щодо ОСОБА_1 для здійснення відшкодування, до Держенергоефективності не подавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що 02.10.2017 року уклав з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір № 4487 про отримання кредиту на суму 19 440,00 грн. з подальшою компенсацією за програмою «Теплий кредит» у розмірі 35% цього кредиту.

Разом з тим, судом встановлено, що між позивачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № 4487 «Миттєва розстрочка» за сервісом оплата частинами на суму 19 440,00 грн., а не кредитний договір відповідно до Державної цільової економічної програми енергоефективності, що виключає необхідність покладення на відповідача обов`язку включення уповноваженим банком відомостей до зведеного реєстру позичальників щодо ОСОБА_1 .

Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження порушення його права з боку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у зв`язку з наданням банківських послуг за кредитним договором № 4487 від 02.10.2017 року.

Посилання позивача щодо незгоди з вимогами АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.11.2010 року не є предметом розгляду цієї справи, а мають розглядатися під час вирішення цивільної справи № 758/12285/20, яка перебуває в провадженні Подільського районного суду м. Києва.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід зазначити, що оскільки вказана вимога є похідною від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, у задоволення якої відмовлено, в задоволенні цієї вимоги також слід відмовити.

В той же час, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Як визначено у ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення.

Проте, позивачем не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених ним позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, а саме: в чому полягає спричинена йому моральна шкода, якими саме діями чи бездіяльністю вона спричинена і чим підтверджується протиправність цих дій або бездіяльність, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням винної особи, а також факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або інших втрат немайнового характеру.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Однак, всупереч вказаним вимогам, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено факт заподіяння йому моральної шкоди.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено у ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Аналізуючи викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а учасниками справи належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 15, 16 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 274-279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», вул. Грушевського, буд. 1-Д, м. Київ, 01001, .

Третя особа: Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України, пров. Музейний, буд. 12, м. Київ, 01001, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 12.09.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко