Справа №478/837/22 Пров. №2/478/23/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2023 року смт.Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого судді Іщенко Х.В.
секретаря судових засідань Луговської А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі судових засідань Казанківського районного суду Миколаївської області в смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка звернулась до суду в інтересах малолітної дитини: ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, орган опіки та піклування при Володимирівській сільській раді Баштанського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 , звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, орган опіки та піклування при Володимирівській сільській раді Баштанського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 27.08.2016 року до 10.09.2019 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_3 . Від шлюбу в них народилася спільна дитина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої записаний відповідач. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем, при цьому відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не спілкується з донькою, не утримує її матеріально, не цікавиться її життям, не приймає участі в її фізичному і духовному розвитку, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки.
На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позивач просила винести рішення про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.11.2022 року провадження у справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно поданої заяви просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Представник третьої особи - служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про час, дату та місце судового засідання повідомлені вчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився, свого ставлення до позовних вимог не висловили.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування при Володимирівській сільській раді Баштанського району Миколаївської області про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
З огляду на те що сторони по справі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, враховуючи неприбуття в судове засідання відповідача та не подав до суду відзив, з урахуванням обставин справи, суд з огляду на ст. ст. 280 - 281 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно статті 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 , малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою відповідача ОСОБА_3 .
Згідно рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2019 року (справа № 490/3782/19) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.
27.10.2020 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ (справа № 490/5905/20) про стягнення із ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_2 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
З довідки за № 58, виданої сектором соціально-економічного розвитку мкр. Варварівка адміністрації центрального району Миколаївської міської ради від 26.07.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована з донькою ОСОБА_2 та батьками позивача за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки, наданою дошкільним навчальним закладом № 22, ОСОБА_2 дійсно є вихованкою та відвідує ДНЗ № 22. Вихованням дитини займається мати. Батько - ОСОБА_3 не бере участі у вихованні дитини, до дитячого садочка не з`являється, успіхами доньки не цікавиться.
Згідно з Акту обстеження умов проживання від 02.11.2022 року, складеною службою у справах дітей центрального району Миколаївської міської ради встановлено, матеріально-побутових умов проживання малолітньої ОСОБА_2 (родини ОСОБА_1 ), - задовільні.
Висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав про відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_2 органу опіки та піклування - служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради в матеріалах справи відсутній.
Згідно довідки Володимирівської сільської ради № 02-15/677/2022 вбачається про неможливість видачі органом опіки та піклування - службою у справах дітей Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області висновку про доцільність (не доцільність) позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки останній на території Володимирівської сільської ради (за місцем реєстрації) не проживає з березня 2022 року.
З цієї ж підстави Володимирівська сільська рада не може зробити та надати до суду Акт обстеження умов проживання відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.5 ст. 150 Сімейного кодексу України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
За ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164 - 167).
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.
Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в статті 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
При цьому, відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. ст. 11-12 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.
Як слідує із постанов Верховного Суду від 26.12.2018 року № 404/6391/16-ц та від 13.03.2019 року № 631/2406/15-ц, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77 - 78, частин 3 - 4 статті 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Натомість в судовому засіданні позивачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не доведена наявність достатніх підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення його батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_2 .
При цьому, як вказано вище, відповідач дійсно належним чином та в необхідному обсязі не виконує свої батьківські обов`язки відносно дочки, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.
Одночасно з цим суду не надані докази, які б підтверджували факт вжиття до відповідача заходів реагування та впливу з боку відповідних органів з приводу неналежного виконання ним батьківських обов`язків щодо дочки, не надані докази того, що до звернення до суду з позовом відповідач попереджався відповідними органами про наслідки невиконання батьківських обов`язків, до нього застосувались відповідні заходу впливу з метою зміни поведінки, тобто суду не надані докази того, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо та вжиті заходи юридичної відповідальності не дали позитивних змін, що давало б підстави для застосування до батька дитини такого крайнього заходу відповідальності, як позбавлення батьківських прав.
Суд вважає, що окремі факти неналежного виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків не дають підстави для позбавлення його батьківських прав. На час вирішення справи суду не було надано переконливих доказів, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітньої доньки буде відповідати їхнім інтересам, позбавлення батька батьківських прав до його доньки за вказаних обставин було б передчасним та несправедливим.
Разом з тим, суд враховує, що в інтересах малолітньої дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, зокрема, з батьком.
За такого, у задоволенні позову належить відмовити, проте відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до участі у вихованні дитини, піклування про неї та її забезпечення.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81,141, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, орган опіки та піклування при Володимирівській сільській раді Баштанського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини, доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Попередити ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до участі у вихованні, піклування та забезпечення ОСОБА_2 і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 25.01.2023 року.

Суддя: Х.В.Іщенко