ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3035/23 Справа № 212/5137/22 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 212/5137/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року, яке ухвалено суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 грудня 2022 року,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 06 березня 2006 року по 14 липня 2020 рік він працював прохідником на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка».

Звільнений був з підприємства відповідача за станом здоров`я.

08 лютого 2022 року рішенням лікувальної-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу було встановлено професійні захворювання за діагнозом: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: виражений периферичний ангіодистонічний синдром з частими акроангіоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, у поєданні з полірадикулопатією на попереково-крижовому (L5-S1) рівні з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу лівого колінного суглоба (ПФ другого ступеня) та періартрозу правого колінного суглоба (ПФ першого - другого ступеня) та сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійні.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 21 квітня 2022 року, підставою професійного захворювання стало те, що позивач, працюючи на шахті «Ювілейна» підземним прохідником з 06 березня 2006 року по 14 липня 2020 року виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. Внаслідок недосконалої гірничошахтного устаткування, технології підземного видобутку руди, мали місце порушення систем вентиляції, пилоподавлення підпадав під вплив підвищеної концентрації аерозолів переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Висновком МСЕК від 12 липня 2022 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності (45% - вібраційна хвороба, 20% - сидеросилікоз) та встановлено 3 групу до 01 липня 2024 року.

Позивач зазначає, що у зв`язку із отриманими ним профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, допомагати дружині по господарству, виникають складнощі через слабкість, втому, постійні болі. Його турбує сильна задишка навіть після незначного фізичного навантаження. Відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, тривогу, дратівливість, почуття страху, що викликано тривалим процесом лікування та вживанням ліків. Турбують частий кашель, напади задухи, важкість, свистячі хрипи в грудях, скутість в грудній клітині, біль за грудиною в області серця. Позивач має доньку, в житті якої він не може приймати активну участь через постійну необхідність знаходитись в стані спокою з дотриманням температурного режиму та відсутність фізичних навантажень.

Крім того, у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач вимушений постійно проходити курси лікування. Зазначив, що внаслідок отримання професійних захворювань та втрати працездатності з вини відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 325 000 грн., яку просив стягнути з відповідача не свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. без врахування податку з доходу з фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 2 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Зокрема зазначає, що при укладання трудового договору позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Тож позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.

Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму Верховного Суду України у Постанові № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

При цьому, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача а від представника відповідача клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Подане представником ПрАТ «Суха Балка» клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю представника відповідача Заклецького В.В. в Господарському суді Дніпропетровської області колегія суддів відхиляє, оскільки колегії суддів не надано доказів відсутності інших працівників підприємства відповідача - осіб, які мають право приймати участь у розгляді справ в суді та представляти інтереси підприємства.

Крім того колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 06 березня 2006 року по 14 липня 2020 року працював підземним прохідником на шахті «Ювілейна» (а.с.7-11).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 квітня 2022 року, складеного на підприємстві ПрАТ «Суха Балка», встановлено наявність у ОСОБА_1 професійних захворювань: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: виражений периферичний ангіодистонічний синдром з частими акроангіоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, у поєданні з полірадикулопатією на попереково-крижовому (1.5-81) рівні з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу лівого колінного суглоба (ІІФ другого ступеня) та періартрозу правого колінного суглоба (ІІФ першого -другого с тупеня); сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня (а.с.15-18).

Крім того, Комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці (п. 13 зазначеного вище акту), а саме на підставі інформаційної довідки про умови праці ОСОБА_1 від 10 вересня 2020 року №745/4.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. № 248, умови праці ОСОБА_1 відносяться: за рівнем вібрації до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі».

Отже встановлено, що загальна оцінка умов праці працівника відноситься до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі».

Згідно п. 18 зазначеного Акту причиною виникнення у позивача професійного захворювання є: вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 7 дБ перевищував допустимий рівень та складав 57 дБ при ГДР 50 дБ; пил переважно фібро генної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищує гранично-допустиму в 3,35 рази і складала 6.0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14 липня 2020 року № 1596.

Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 Серії 12 ААА № 060433 від 12.07.2022 року, позивачу було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 65% ( 45% - вібраційна хвороба, 20% - сидеросилікоз) з 27 червня 2022 року до 01 липня 2024 року. Відповідно до рекомендацій МСЕК позивачу необхідне медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, показане санаторно-курортне лікування(а.с.22).

Висновком МСЕК від 12 липня 2022 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності (45% - вібраційна хвороба, 20% - сидеросилікоз) та встановлено 3 групу до 01 липня 2024 року. У зв`язку з професійними захворюваннями позивачу протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу. Рекомендоване спостереження сімейного лікаря, невролога (а.с.21).

У зв`язку з професійними захворюваннями позивач неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується виписними епікризами та виписками з медичної картки.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позивачем позовних вимог та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і воно пов`язане з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, ст. 173 КЗпП, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди та погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з п. 18 Акту причиною виникнення у позивача професійного захворювання є: вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 7 дБ перевищував допустимий рівень та складав 57 дБ при ГДР 50 дБ; пил переважно фібро генної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищує гранично-допустиму в 3,35 рази і складала 6.0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14 липня 2020 року № 1596.

Отже, роботодавець ПрАТ «Суха Балка», під час роботи позивача на своєму підприємстві, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ «Суха Балка», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні.

Так, у зв`язку із отриманими профзахворюваннями у позивача порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, допомагати дружині по господарству, виникають складнощі через слабкість, втому, постійні болі. Його турбує сильна задишка навіть після незначного фізичного навантаження. Відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, тривогу, дратівливість, почуття страху, що викликано тривалим процесом лікування та вживанням ліків. Турбують частий кашель, напади задухи, важкість, свистячі хрипи в грудях, скутість в грудній клітині, біль за грудиною в області серця. Позивач має доньку, в житті якої він не може приймати активну участь через постійну необхідність знаходитись в стані спокою з дотриманням температурного режиму та відсутність фізичних навантажень.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Посилання представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції надано перевагу лише аргументам та доводам, які викладені в заяві позивача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, взяв до уваги пояснення та відзив відповідача на позовну заяву разом з письмовими додатками.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача протягом 14 років 04 місяців, відсоток втрати позивачем професійної працездатності 65 %, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, встановлення третьої групи інвалідності безстроково, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: