Справа № 758/3291/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі секретаря судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги в розмірі 47907,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з центрального опалення та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідач належним чином не здійснює оплату таких послуг, у зв`язку з чим перед позивачем утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2021 складає 28 912,19 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води). Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18995,56 грн. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 47907,75 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 14.06.2022 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В липні 2022 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що розмір боргу надмірно нараховані позивачем за фактично неспожиті м3 води, та є такими, що не відповідають переданим реальним показанням засобів обліку у його квартирі, у якій встановлений бойлер. Окрім цього, нараховані відповідачу у період до 01.05.2019 р. стягненню не підлягають з підстави спливу строків позовної давності. Сюди відноситься вся заявлена позивачем заборгованість за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення у сумі 18 626,06 грн. та за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 369,50 грн., що набута позивачем на підставі договору цесії № 602-18 від 11.10.2018 р. від ПАТ «Київенерго», а також частково заборгованість нарахована самим позивачем у період з 01.05.2018 р. по 01.05.2019 р., відповідно до розрахунку виконаного самим позивачем: за централізоване опалення - 8340,75 грн. (по квітень 2019 включно), за централізоване постачання гарячої води - 2374,30 грн. ( по квітень 2019). З огляду на вищезазначене, відповідач просить суд про застосування строків позовної давності на стягнення чергових платежів нарахованих до 01.05.2019 р., та стягнути з нього заборгованість за спожиті послуги з постачання централізованого опалення за період по 01.11.2021 р. у сумі 15 768,35 грн. та за постачання гарячої води за період по 01.11.2012 р. у сумі 612,84 грн.

25.07.2022 р. представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Таким чином, КП «Київтеплоенерго» не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих споживачем. В червні 2022 на підставі звернення відповідача з актом про контрольне зняття показників лічильника та свідоцтва про повірку за адресою: АДРЕСА_1 було проведено перерахунок заборгованості за спожиту послугу з постачання гарячої води, внаслідок чого заборгованість за спожиту послугу з 01.05.2018 р. становить 588,46 грн. З урахуванням застосування строку позовної давності до стягнення підлягає за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 7 606,70 грн., за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 369,50 грн., за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 24 109,10 грн., за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 588,46 грн.

До початку судового засідання представник позивача подала заяву в якій зазначила, що справу просить розглянути без її присутності, позовну заяву просила задовольнити з урахуванням строку позовної давності та перерахунку заборгованості.

Відповідач будучі повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилась, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, окрім цього, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з находженням його за межами України.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір про відступлення права вимоги № 602-18, відповідно до якого ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових та інших витрат, витрат на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів.

Згідно додатків № 1 і № 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року до переліку споживачів послуг централізованого опалення та зобов`язань, право вимоги яких відступається, увійшов ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , є споживачем послуг та має заборгованість з централізованого опалення та з постачання гарячої води.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який був доданий позивачем до позовної заяви, станом на 31 жовтня 2021 року за відповідачем ОСОБА_1 рахувалась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у загальному розмірі 47 907,75 грн., яка складалася з: заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення у розмірі 18 626,06 грн.; з централізованого постачання гарячої води у розмірі 369,50 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення у розмірі 24109,10 грн.; з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4803,09 грн.

Разом із цим, як вбачається із матеріалів справи, в червні 2022 року на підставі звернення відповідача з актом про контрольне зняття показників лічильника та свідоцтвом про перевірку за адресою: АДРЕСА_1 було проведено перерахунок заборгованості за спожиту послугу з постачання гарячої води за спожиту послугу з 01.05.2018 р. становить 588,46 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року становить у загальному розмірі 24 697,56 грн., яка складається: з централізованого опалення у розмірі 24 109,10 грн.; з централізованого постачання гарячої води у розмірі 588,46 грн.

Крім того, згідно з уточненим розрахунком заборгованості, наданим представником позивача до суду 25 липня 2022 року, у відповідача залишилася заборгованість за надані послуги до 01 травня 2018 року у загальному розмірі 7 976,20 грн., яка складається: з централізованого опалення у розмірі 7 606,70 грн; з централізованого постачання гарячої води у розмірі 369,50 грн.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, чинними на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, а отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наданий позивачем до суду уточнений розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 травня 2018 року, згідно з яким за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість у загальному розмірі 24 697,56 грн., з яких 24 109,10 грн. за послуги з централізованого опалення та 588,46 грн. за послуги з централізованого постачання гарячої води, жодних сумнівів щодо правильності такого розрахунку у суду немає.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаний період у вказаному розмірі.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за період до 01 травня 2018 року, щодо яких відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, суд керується наступним.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року.

Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ №392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року, № 1236 від 09 грудня 2020 року, № 104 від 17 лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року.

Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, слід визнати таким, що пропущений позивачем трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року до березня 2017 року.

З огляду на наведене, суд вважає, що за вимогами позивача про стягнення заборгованості за період з квітня 2017 року до 01 травня 2018 року трирічний строк позовної давності не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви в квітні 2021 року такий строк був продовжений вищевказаним Законом.

Із уточненого розрахунку заборгованості, наданого представником позивача до суду 25 липня 2022 року, вбачається, що позивачем було перераховано розмір заборгованості, нарахованої відповідачу за період з 01 липня 2015 року до 01 травня 2018 року та, із урахуванням вищевказаних вимог законодавства щодо строку позовної давності, обраховано загальний розмір заборгованості відповідача, яка утворилася до 01 травня 2018 року.

Відповідно до такого розрахунку у відповідача ОСОБА_1 залишилася заборгованість за надані послуги до 01 травня 2018 року у загальному розмірі 7 976,20 грн., яка складається: з централізованого опалення у розмірі 7606,70 грн; з централізованого постачання гарячої води у розмірі 369,50 грн.

Будь яких доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості відповідачем до суду не надано.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги до 01 травня 2018 року у загальному розмірі 7 976,20 грн. знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, а тому такі вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції від 04 січня 2022 року позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 33,00 грн.

Крім того, позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 765813 від 16 лютого 2022 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на наведене, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у загальному розмірі 2 514 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89, 258, 259, 263-268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та складаються з: заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення в розмірі 7 606,70 грн; з централізованого постачання гарячої водив розмірі 369,50 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення в розмірі 24 109,10 грн.; з централізованого постачання гарячої води в розмірі 588,46 грн, а всього - 32 673,76 грн. (тридцять дві тисячі сімдесят три гривні 76 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судові витрати в розмірі 2 514 грн. (дві тисячі п`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго» (юридична адреса: м. Київ, площа Івана Франка, 5, );

Відповідач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Н. М. Ларіонова