Справа № 462/935/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши у приміщенні суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 25038 грн. моральної шкоди, 7930 грн. витрат на поховання, на користь ОСОБА_2 25038 грн. моральної шкоди та стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 09 серпня 2019 року о 18:15 водій автобуса БАЗ «Еталон», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , рухаючись автодорогою «Щирець-Миколаїв», проїжджаючи повз будинок № 24 в селі Кагуїв здійснив наїзд на велосипедиста, який рухався по правій частині дороги в попутному напрямку. Внаслідок наїзду велосипедист ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та був доставлений в КНП «Миколаївська ЦРЛ» в реанімаційне відділення, де під час надання медичної допомоги помер. Цивільно-правова відповідальність водія автобуса БАЗ «Еталон» р.н. НОМЕР_1 застрахована відповідачем за полісом № АО 4376288. 05 вересня 2019 доньками померлого через представника ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» було подано заяву про виплату страхового відшкодування. 01 липня 2020 до відповідача надіслано лист вих. №11914 з витягом з ДРАЦС з відомостями про зміну прізвища ОСОБА_1 . На вказані заяви було отримано відповідь про те, що для здійснення страхового відшкодування потрібно надіслати на адресу відповідача належним чином засвідчену копію вироку у кримінальному провадженні, учасниками якого є позивачі або ж постанову про закриття зазначеного кримінального провадження. Такий лист позивачі вважають листом-відмовою у виплаті страхового відшкодування, оскільки законом не передбачено обов`язку заявника подавати такий документ. Позивачі вважають таку відмову безпідставною та незаконною. На підставі викладеного, просять позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2022 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача 27.06.2022 року скерував на адресу суду відзив на позов /а.с. 84-94/, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. 05.09.2019 водій автобуса марки «БАЗ А079, 14», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 надав відповідачеві повідомлення про страховий випадок, у якому зазначив, що 09.08.2019 він, рухаючись зі швидкістю до 30 км/год. виконував об`їзд велосипедиста та виїхав на зустрічну смугу руху. При цьому, велосипедист, не подаючи сигналів, почав виконувати маневр лівого повороту. Після чого водій автобуса застосував різке гальмування, проте зіткнення уникнути не вдалося. В свою чергу, на момент ДТП від 09.08.2019 цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО /00437688. Страхова сума за полісом АО /004376288 за шкоду, завдану майну, становить 100000 грн., за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - 200000, 00 грн. Представник відповідача покликається на те, що на підтвердження причин та обставин ДТП до позовної заяви долучено лише витяг з ЄРДР, а жодних документів, які б містили достовірну та встановлену інформацію стосовно причин та обставин, за яких сталася ДТП позивачами не надано. При цьому, представником відповідача наголошується, що наразі відбувається розгляд кримінальної справи № 447/1244/20 у Миколаївському районному суді Львівської області. Позивач ОСОБА_1 визнана потерпілою у вказаній справі. Враховуючи, що розгляд не завершено, не можливо встановити факт наявності чи відсутності умислу в діях загиблого ОСОБА_4 , факт можливості чи неможливості ОСОБА_3 уникнути наїзду на велосипедиста, факт перебування або відсутності перебування загиблого ОСОБА_4 у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння на момент ДТП, факт порушення або відсутності порушення велосипедистом ОСОБА_4 правил дорожнього руху, тобто наявність грубої необережності чи умислу потерпілого, що згідно із вимогами ЦК України може вплинути на розмір відшкодування, та низку інших обставин, що мають суттєве значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення за результатом розгляду цивільної справи. На підставі викладеного, представник відповідача вважає, що вимоги позивачів є безпідставними та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

23.06.2022 представник відповідача скерував до суду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.06.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача відмовлено.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У відповідності приписів ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 09.08.2019 року о 18:15 водій автобуса БАЗ «Еталон» р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , рухаючись автодорогою «Щирець-Миколаїв», проїжджаючи повз будинок № 24, в селі Кагуїв здійснив наїзд на велосипедиста, який рухався по правій частині дороги в попутному напрямку, як на м. Миколаїв. Внаслідок наїзду велосипедист ОСОБА_4 отримав травму голови, був доставлений в КНП «Миколаївська ЦРЛ» в реанімаційне відділення, де під час надання медичної допомоги помер, що також стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 /а.с. 25 зворот/.

Вказані відомості внесені в ЄРДР за № 0000360 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 16).

Правовідносини сторін у даній справі регулюються Цивільним кодексом України та Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон № 1961-IV).

Вимоги частин 2 та 3 статті 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Із змісту п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України).

Частиною першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція завдавача шкоди.

Для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Наведене узгоджується із позицією, висловленою у Постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21), а також в постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 01 грудня 2021 року у справі № 127/13341/20.

Шкода була завдана джерелом підвищеної небезпеки, докази того, що така настала внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого- відсутні, що підтверджується Витягом з ЄРДР № 0000360 від 09.08.2019. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду, завдано здоров`ю особи (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14.01.2019; №500/2095/15-ц від 10.01.2019; №757/59802/16-ц від 05.12.2018; №126/1439/17 від 01.02.2018).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу БАЗ А079,14 державний номер НОМЕР_1 станом на час ДТП була застрахована у ТДВ «СК Гардіан» /страховик є діючим членом МТСБУ/, згідно із полісом АО № 004376288 /а.с. 91/. Відповідно до умов полісу АО № 004376288 встановлено ліміт за шкоду, завдану життю та здоров`ю, - 200000,00 грн., ліміт за шкоду, завдану майну - 100 000,00 грн., франшиза становить 0 грн /а.с.91/.

З довідки про склад сім`ї потерпілого /а.с.26/ та свідоцтво про народження /а.с. 24- 25/, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочками ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть /а.с. 25-зворот/.

05 вересня 2019 доньками померлого через представника ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» було подано заяву про виплату страхового відшкодування /а.с.14/ та 01 липня 2020 скеровано додатково лист із витягом ДРАЦС з відомостями про зміну прізвища ОСОБА_1 /а.с.32-34/.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Настання страхового випадку слугує в силу ст. 979 ЦК України підставою для виплати страхувальникові чи іншій, визначеній у договорі страхування особі, страховиком страхової виплати.

Порядок та розмір відшкодування шкоди здоров`ю страховиком деталізований у Законі України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Згідно із пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.

Таким чином, розмір страхового відшкодування, із врахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на день ДТП, становить 50076 грн. 00 коп. (4173,00 ? 12).

Отже, право на отримання страхового відшкодування у порядку пункту 27.3. Закону № 1961-IV, моральної шкоди у розмірі 50076 грн. 00 коп. належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме по 25 038 грн. 00 коп. кожній.

З приводу позовної вимоги щодо стягнення витрат на поховання у розмірі 7 930 грн. на користь ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно із п. 27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

З матеріалів справи вбачається, що на поховання ОСОБА_4 його донькою ОСОБА_1 витрачено кошти у сумі 7930,00 грн., з яких 3950,00 грн. на придбання домовини, 500,00 грн. - хрест, 440,00 грн. - катафалк, 440,00 грн. - накидка, 600,00 грн. - костюм, 300,00 грн. - Мешти, 1400,00 грн. - вінки, 300,00 грн. - сорочка. Вказане стверджується копією товарного чека від 10.08.2019 року /а.с. 27 -29/.

Оскільки така сума документально підтверджена і не перевищує встановлених законодавством меж, отже позовні вимогти у цій частині є підставними і підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

При подачі позову до суду позивачі були звільнені від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

За ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» за подання до суду: 1) позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даному випадку становить 992,40 грн.

Згідно із пп. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даному випадку становить 2481,00 грн.

За наведеного, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору у сумі 3473,40 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 979,999, 1168, 1187, 1201 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 16, 76, 81, 82, 89, 133, 141, 274, 275, 279, 264, 265, 268, 280-287 ЦПК України, суддя-

у х в а л и л а :

Позов задовольнити.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 32968 (тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн 00 коп.;

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 25 038 (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн 00 коп.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь держави 3473,40 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», місце знаходження: вул. Саксаганського, 96, м. Київ, .

Суддя Іванюк І.Д.