Ухвала

03 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 757/137/21

провадження № 61-11553ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року у справі за позовом Київської обласної прокуратури в інтересах Держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданника Ігоря Віталійовича про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання спадщини відумерлою та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради, в якому просив, а саме: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 січня 2017 року видане на ім`я ОСОБА_2 на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з квартири АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданником І. В., зареєстроване в реєстрі за № 7-2; визнати квартиру АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_4 та передати вказане спадкове майно у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), вчинену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 жовтня 2020 року (індексний номер 54596810).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 січня 2021 року позов заступника керівника Київської обласної прокуратури повернуто заявнику на підставі пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури задоволено. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 січня 2021 року скасовано й передано справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

18 листопада 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення в указаній справі, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

Касаційна скарга містить клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, з зазначенням того, що участі у розгляді справи вона не брала, копію повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду не отримувала. Вказавши, що про існування оскаржуваної постанови дізналась лише після ознайомлення її представника 18 жовтня 2022 року з текстом цієї постанови, не надавши, при цьому, належних та допустимих доказів порушення апеляційним судом вимог щодо надсилання копії судового рішення (поштовий конверт, довідка суду тощо), які б свідчили про те, що постанову Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року не було вручено заявнику.

Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків, оскільки зазначені заявником підстави було визнано неповажними. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 грудня 2022 року ОСОБА_1 надала письмові пояснення, зазначивши, що участі у розгляді справи вона не брала, копію повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду не отримувала, оскільки її було надіслано судом за невірною адресою.

26 січня 2023 року згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, справу призначено судді-доповідачеві - Осіяну О. М., судді, які входять до складу колегії: Білоконь О. В., Сакара Н. Ю., у зв`язку з відрядженням судді Верховного Суду Бурлакова С. Ю. до Вищої ради правосуддя.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Подана касаційна скарга та заява про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення не містять посилань на випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, за наявності яких суд касаційної інстанції може визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку подачі касаційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судових рішень.

Ураховуючи викладене, доводи заявника щодо поважності пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не заслуговують на увагу, оскільки положення частини третьої статті 394 ЦПК України підлягають застосуванню незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження за відсутності зазначених вище посилань.

Аналізом матеріалів касаційного провадження № 61-11553ск22, з урахуванням оскаржуваного судового рішення, судом установлено, що на порушення вимог статті 390 ЦПК України, касаційну скаргу подано 18 листопада 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження понад 1 рік, оскільки постанову Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року, відповідно до даних офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) оприлюднено 20 травня 2021 року.

Заявником не надано Верховному Суду доказів, у тому числі, довідки суду, на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення копії судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України та про обставини, які об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати касаційну скаргу у передбачений ЦПК України процесуальний строк.

Крім того, враховуючи, що оскаржуваною постановою Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції й заявнику, як вбачається з касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, відомо про призначення її до судового розгляду, отже Верховний Суд вважає, що права заявника щодо участі у цій справі не порушено.

Отже Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 не надала суду належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Ураховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу більше ніж одного року з дня ухвалення постанови Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року, повний текст якої оприлюднено, згідно з даними офіційного сайту ЄДРСР, 20 травня 2021 року й заявником не зазначено виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року у справі за позовом Київської обласної прокуратури в інтересах Держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданника Ігоря Віталійовича про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання спадщини відумерлою та скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара