Справа № 369/5412/22
Провадження № 2/369/1566/23
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/5412/22 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.04.2021 року близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем БОГДАН А-09201 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Нова елетроопора, 42, в порушення вимог Правил дорожнього руху здійснив зіткнення з автомобілем DODGE JOURNEY д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого були пошкоджені вказані транспортні засоби.

Із письмових пояснень вбачається, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, що підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року у справі №760/9997/21.

Автомобіль марки DODGE JOURNEY д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП належав ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу БОГДАН А-09201 д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу № НОМЕР_4 в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" зі встановленим лімітом 130 000,00 гривень (франшиза 2500,00 гривень).

26.05.2021 року НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 1 724,23 гривень, 10.06.2021 року у розмірі 1 853,40 гривень, та 12.07.2021 року у розмірі 5 304,48 гривень, що разом 8 882,11 гривень.

Вартість матеріального збитку, страховик визначив на підставі звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 49297, виконаним Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант-Асістанс», оцінювачем ОСОБА_3 , де вартість матеріального збитку складає 11 382,11 гривень.

04.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до незалежного оцінювача ОСОБА_4 з метою визначення дійсної вартості матеріального збитку, оскільки на думку позивача сума збитків відповідачем занижена.

Отримавши звіти оцінювача ОСОБА_4 , було встановлено, що вартість матеріального збитку складає 34 078,71 гривень з ПДВ, вартість матеріального збитку без ПДВ складає 29 938,38 гривень, вартість відновлювальноо ремонту складає 40 304,74 гривень.

За послуги з проведенням звіту позивач сплатив Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 - 2 500,00 гривень, що є предметом стягнення з Відповідача -2.

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір матеріальних збитків, що підлягає відшкодуванню на користь позивача становить: 40 304,74 гривень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Отже, розрахунок залишкової суми матеріального збитку, що має бути стягнутий зі страховика має наступний вигляд:

34 078,71 гривень (вартість відновлювального ремонту з урахуванням знову та франшизи 2 500,00 гривень) 8 882,11 гривень (страхове відшкодування відшкодоване страховиком) = 22 696 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто шість) гривень 60 копійок.

Враховуючи вищенаведене, розмір матеріальних збитків, які підлягають стягненню з відповідача 1 в судовому порядку становить: 22 696 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто шість) гривень 60 копійок.

Крім того вказувала, що оскільки відповідач не відшкодував позивачу в повному обсязі страхове відшкодування, то 3 % річних та інфляційне збільшення боргу нараховуються починаючи з 06.04.2021 року (91 день з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування) по 20.06.2022 року (дата звернення до суду)

Розрахунок пені має обраховуватися починаючи з 06.04.2021 року по 06.04.2022 року тобто за останні 12 місяців перед зверненням позивача до суду.

На підставі викладеного, 3 % річних, пеня та інфляційне збільшення боргу, що має бути стягнено з відповідача, міститься в розрахунку, що додається до позовної заяви.

Отже, розрахунок ціни позову, що підлягає стягненню з Відповідача -1 (страховика) складається з наступного: 821,00 гривень 3 % річних від простроченої суми відшкодування; 3 847,14 гривень пеня за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування; 4 631,46 гривень інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання; 22 696,60 гривень залишок недоплаченої страховиком вартості відновлювального ремонту КТЗ в результаті його пошкодження при ДТП. Разом: 31996,20 гривень.

Враховуючи вищенаведене, сума страхового відшкодування, 3 % річних, пеня та інфляційне збільшення боргу, витрати на рецензування звіту, які підлягають до стягненню зі страховика (далі - відповідача 1) становить: 31996 (тридцять одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Відповідно до звіту № 090-21 від 06.06.2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу DODGE JOURNEY д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням зносу становить 34 078,71 гривень.

Отже, розрахунок залишкової суми матеріального збитку, що має бути стягнутий з Відповідача 2 має наступний вигляд: 40 304,74 гривень (вартість відновлювального ремонту без урахування знову) 34 078, 71 гривень (вартість відновлювального ремонту з урахування знову) + 2 500,00 гривень (франшиза) = 8 726, 03 гривень.

Вищевказана матеріальна шкода заподіяла позивачу душевні та психологічні страждання та переживання, яких він зазнав у зв`язку зі знищенням та пошкодженням його майна, в порушенні цивільних прав, нормального ритму життя. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості позивач вважає, що сума в розмірі 10 000,00 гривень є достатньою для відшкодування моральної шкоди.

Окрім іншого, позивачем бути понесені витрати на проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 090-21 від 06.06.2021 року в розмірі 2 500,00 гривень.

Отже, розрахунок ціни позову, що підлягає стягненню з Відповідача - 2 складається з наступного: 8 726,03 гривень різниця між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу і без; 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок моральна шкода; 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок - витрати на проведення звіту № 090-21 від 06.06.2021 року. Разом: 21 226,03 гривень.

На підставі вище наведеного, позивач просила суд, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" на користь позивача залишок страхового відшкодування 22696,60 гривень, 3 % - 821,00 гривень, пеню 3 847,14 гривень, інфляційне нарахування на суму боргу 4 631,46 гривень, що разом 31 996 (тридцять одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 20 копійок, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальні збитки в сумі - 8 726,03 гривень, та витрати на проведення звіту - 2500,00 гривень, моральну шкоду 10 000,00 гривень, що разом: 21 226 (двадцять одна тисяча двісті двадцять шість) гривень 03 копійок, вирішити питання про розподіл судових витрат.

02.09.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

29.11.2022 року та 09.12.2022 року представник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» через канцелярію суду зареєстрував заяви, в яких вказав, що у зв`язку із виплатою потерпілому суми страхового відшкодування, фактичним та юридичним виконанням відповідачем зобов`язань, просить суд закрити провадження у справі, в частині пред`явлення позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА». Просив проводити розгляд справи без участі представника, за наявними матеріалами справи.

30.11.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті.

13.02.2023 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Каплею А.С. через канцелярію суду зареєстровано заяву про розгляд справи без участі позивача та представника. Вказувала, що позовну заяву підтримує у повному обсязі до відповідача 2 ОСОБА_2 . Крім того, просила суд стягнути судові витрати з відповідача 2 ОСОБА_2 .

14.03.2023 року сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судових засідань були повідомленні у визначеному чинним законодавством порядку.

Другий відповідач відзиву до суду не подав.

Виклик другого відповідача у справі до суду був здійснений в тому числі через оголошення, яке було оприлюднено на офіційному сайті Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 05.04.2021 року близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем БОГДАН А-09201 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Нова елетроопора, 42, в порушення вимог Правил дорожнього руху здійснив зіткнення з автомобілем DODGE JOURNEY д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого були пошкоджені вказані транспортні засоби.

ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, що підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року у справі №760/9997/21.

Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль марки DODGE JOURNEY д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП належав ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу БОГДАН А-09201 д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу № НОМЕР_4 в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" зі встановленим лімітом 130 000,00 гривень (франшиза 2500,00 гривень).

26.05.2021 року НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 1 724,23 гривень, 10.06.2021 року у розмірі 1 853,40 гривень, та 12.07.2021 року у розмірі 5 304,48 гривень, що разом 8 882,11 гривень.

Вартість матеріального збитку, страховик визначив на підставі звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 49297, виконаним Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант-Асістанс», оцінювачем ОСОБА_3 , де вартість матеріального збитку складає 11 382,11 гривень.

04.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до незалежного оцінювача ОСОБА_4 з метою визначення дійсної вартості матеріального збитку, оскільки на думку позивача сума збитків відповідачем занижена.

Отримавши звіти оцінювача ОСОБА_4 , було встановлено, що вартість матеріального збитку складає 34 078,71 гривень з ПДВ, вартість матеріального збитку без ПДВ складає 29 938,38 гривень, вартість відновлювальноо ремонту складає 40 304,74 гривень.

За послуги з проведенням звіту позивач сплатила Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 - 2 500,00 гривень.

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір матеріальних збитків, що підлягає відшкодуванню на користь позивача становить: 40 304,74 гривень.

Відповідно до звіту № 090-21 від 06.06.2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу DODGE JOURNEY д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням зносу становить 34 078,71 гривень.

Отже, розрахунок залишкової суми матеріального збитку, що має бути стягнутий з Відповідача 2 має наступний вигляд: 40 304,74 гривень (вартість відновлювального ремонту без урахування знову) 34 078, 71 гривень (вартість відновлювального ремонту з урахування знову) + 2 500,00 гривень (франшиза) = 8 726, 03 гривень.

Згідно платіжного доручення № 52151 від 16.11.2022 року вбачається, що відповідачем 1 Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» здійснено відшкодування позивачу ОСОБА_1 у сумі 22696,60 гривень.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.10.2019 року у справі № 337/1673/16-ц та постанові від 20.06.2019 року у справі № 362/5422/15.

Окрім того, відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Оскільки позивач звернулася до страховика й одержала страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди.

Стороною відповідача 2 не надано доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин.

Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Зважаючи на те, що Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» відшкодовано матеріальну шкоду позивачу, предмет спору про стягнення матеріального відшкодування з Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» відсутній.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрити.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007 року).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Оскільки діями ОСОБА_2 , позивачу спричинені моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням належного їй майна, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, з відповідача 2 ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що 16.12.2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Каплею А.С. укладено Договір про надання правової допомоги.

Відповідно до квитанції № 1 від 20.06.2022 року вбачається, що позивач сплатила витрати на правову допомогу на загальну суму 7000,00 гривень.

Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу, а також ураховуючи критерій складності справи, обсяг виконаних робіт, ціну позову, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд враховуючи вище викладене та той факт, що при розгляді цивільної справи № 369/5412/22 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судом було встановлено, що майнова шкода позивачу була завдана внаслідок неправомірних дій (порушення Правил дорожнього руху) відповідачем 2 ОСОБА_2 , судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 копійок підлягає стягненню саме з ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 267, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі - 8 726 (вісім тисяч сімсот двадцять шість) гривень 03 копійки, моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, витрати на проведення звіту в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 22.03.2023 року.

Суддя А.В. Янченко