Справа № 381/2259/22
Провадження № 2/369/2127/23
РІШЕННЯ

Іменем України

09.02.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Києві цивільну справу № 381/2259/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

03.08.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 08.11.2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений Договір купівлі-продажу житлового будинку від 08.11.2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З.І. (зареєстровано в реєстрі за № 5646).

Відповідно до п. 1 вищевказаного Договору ОСОБА_4 продав, а позивач купив житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок зазначений за планом під літерою "А" - дерев`яний, житловою площею 20,1 м2, огорожа № 1-2, розташовані на земельній ділянці.

Вищевказаний житловий будинок був зареєстрований за позивачем на праві приватної власності у Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 14.11.2001 року, що підтверджується відповідною відміткою на стор. 2 вищевказаного Договору.

У зв`язку із проведеною за цей час реконструкцією, загальна площа вищевказаного житлового будинку станом на 04.02.2022 року складає 88,7 м2, житлова площа складає 32,3 м2, що підтверджується Технічним паспортом ПП "ВЕЧІРНЯ СТОЛИЦЯ" на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 08.02.2022 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 304306679 від 06.07.2022 року.

Крім того, позивач вказує, що є власником присадибної земельної ділянки площею 0,0742 га (кадастровий номер: :01:005:0117), цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель), на якій розташований вищевказаний житловий будинок, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 676351 від 26.07.2007 року та Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.07.2022 року.

Оформлюючи субсидію, позивачу стало відомо про те, що у вищевказаному житловому будинку, власником якого він є з 2001 року, зареєстровані, окрім нього, ОСОБА_2 та його брат ОСОБА_3 . Прописка Відповідача 1 та Відповідача 2 у вищевказаному житловому будинку також підтверджується даними Будинкової книги.

Крім того, позивач звертав увагу суду на те, що саме Відповідач 2 був власником вищевказаного житлового будинку до 17.12.1992 року, поки Відповідач 2 не подарував вищевказаний житловий будинок ОСОБА_4 , який в свою чергу в 2001 році продав його позивачу, що підтверджується Договором дарування, посвідченим Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою Київської області 17.12.1992 року за реєстром № 1-5446, який був зареєстрований у Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 22.12.1992 року та записаний у реєстрову книгу № 1 під реєстровим № 129, що в свою чергу підтверджується п. 2 вищевказаного Договору купівлі-продажу житлового будинку та даними Будинкової книги.

Позивач також відзначав, що Відповідач 1 та Відповідач 2 йому особисто не знайомі, вказував, що йому відомо тільки те, що Відповідач 1 та Відповідач 2 є родичами ОСОБА_4 , який в 2001 році продав вищевказаний житловий будинок.

Відповідач 1 та Відповідач 2, як мінімум з листопада 2001 року, у вищевказаному житловому будинку не проживають, не з`являються за вищевказаною адресою, особисті речі Відповідача 1 та Відповідача 2 у вищевказаному житловому будинку відсутні, місце фактичного перебування Відповідача 1 та Відповідача 2 позивачу не відомо, комунальні послуги Відповідач 1 та Відповідач 2 не сплачують, тому всі витрати по утриманню вищевказаного житлового будинку несе особисто позивач, як власник вищевказаного житлового будинку.

Факт не проживання Відповідача 1 у вищевказаному житловому будинку починаючи з листопада 2001 року по теперішній час (більш як 20 років) підтверджується Актом Боярської міської ради Фастівського району Київської області від 15.11.2021 року вих. № 1803, а також свідченнями сусідів ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ), які в свою чергу також підписали вищевказаний Акт для підтвердження вищевказаного факту.

Факт не проживання Відповідача 2 у вищевказаному житловому будинку починаючи з листопада 2001 року по теперішній час (більш як 20 років) підтверджується Актом Боярської міської ради Фастівського району Київської області від 15.11.2021 року вих. № 1804, а також свідченнями сусідів ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ), які в свою чергу також підписали вищевказаний Акт для підтвердження вищевказаного факту.

Позивач зазначає, що реєстрація місця проживання Відповідача 1 та Відповідача 2 у вищевказаному житловому будинку, який з 2001 року належить йому на праві приватної власності, порушує його права, свободи та законні інтереси.

На підставі вище наведеного, позивач просив суд, визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 (1938 року народження) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач, через канцелярію Києво-Святошинського районного суду Київської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву не подали.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний момент в будинку зареєстровано троє осіб: позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Факт не проживання ОСОБА_2 у вищевказаному житловому будинку починаючи з листопада 2001 року по теперішній час (більш як 20 років) підтверджується Актом Боярської міської ради Фастівського району Київської області від 15.11.2021 року вих. № 1803, а також свідченнями сусідів ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ), які в свою чергу також підписали вищевказаний Акт для підтвердження вищевказаного факту.

Факт не проживання ОСОБА_3 у вищевказаному житловому будинку починаючи з листопада 2001 року по теперішній час (більш як 20 років) підтверджується Актом Боярської міської ради Фастівського району Київської області від 15.11.2021 року вих. № 1804, а також свідченнями сусідів ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ), які в свою чергу також підписали вищевказаний Акт для підтвердження вищевказаного факту.

Доказів, які б спростовували даний факт, матеріали справи не містять.

Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістом ч. 1 ст. 156 Житлового Кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На спростування доказів позивача, відповідачами не подано жодного доказу.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим те, що відповідачі не користуються вищевказаним житлом більше двадцяти років, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають, чим перешкоджають позивачу повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи його законні права та інтереси, а тому права позивача підлягають судовому захисту.

Враховуючи те, що відповідачі не проживають у спірному будинку понад рік, тому згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України вони вважаються таким, що втратили право на користування цим житлом.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 (1938 року народження) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10.02.2023 року.

Суддя А.В. Янченко