Провадження № 22-ц/812/143/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 січня 2023 року м. Миколаїв

справа № 489/3282/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 14 листопада 2022 року суддею Рум`янцевою Н.О., в приміщенні цього ж суду, (повне рішення складено того ж дня), у цивільній справі за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У травні 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла на 16 травня 2021 року у розмірі 236 892, 99 грн, з яких заборгованість за поточним тілом кредиту 121 471, 74 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 85 677, 90 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 9 528, 90 грн та заборгованість за простроченими відсотками 20 214, 45 грн.

Посилаючись на порушення умов кредитування, банк просив стягнути заборгованість з відповідачки.

Відповідачка ОСОБА_1 участі у судових засіданнях не приймала. До ухвалення судового рішення справа призначалася до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 годину 03 листопада 2021 року та на 9 годину 14 листопада 2021 року. Направлені на адресу відповідачки судові документи повернуті суду з позначкою про відсутність адресата за вказаною адресою.

За таких обставин суд першої інстанції вважав належним повідомлення відповідачки про час та місце слухання справи та розглянув справу без її участі, ухваливши заочне рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2022 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто 207 149, 64 грн заборгованості за тілом кредиту. У задоволенні позовних вимог про стягнення 29 743, 35 грн поточних та прострочених відсотків, відмовлено. Також з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 3 107, 24 грн судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за кредитним договором, суд посилався на те, що доданий до позовної заяви паспорт споживчого кредитування, містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, та не дає можливості достовірно встановити які саме умови кредитування було погоджено між банком і ОСОБА_1 .

Крім цього суд вважав, що додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, як і Тарифи банку не можуть вважатися складовою частиною Договору про надання банківських послуг оскільки підписана відповідачкою анкета-заява не містить відомостей про погоджені сторонами умови кредитування, а Умови та Правила надання банківських послуг та витяг з Тарифів банку не містить підпису позичальниці.

Також суд посилався на те, що Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку не можуть вважатися стандартною (типовою формою) договору, оскільки розміщені на офіційному сайті позивача, вони, з часу виникнення спірних правовідносин до моменті звернення до суду, неодноразово змінювалися самим банком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просило скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за кредитним договором та задовольнити ці вимоги у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована безпідставним застосування судом першої інстанції правового висновку, викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 342/180/17, оскільки у справі, яка розглядається, наявні інші обставини, а саме - відповідачка не приймала участі в судовому засіданні та не заперечувала факту ознайомлення з умовами кредитування.

Також апелянт вважав доведеним факт погодження умов кредитування подальшим частковим погашенням позичальницею кредитної заборгованості.

Наполягаючи на доведеності факту ознайомлення позичальниці з умовами кредитування шляхом підписання паспорту споживчого кредиту, апелянт посилався на постанови Верховного Суду від 12.04.2022 року у справі № 628/3327/15, від 04.11.2020 року у справі № 534/1072/18-ц та від 29.07.2020 року у справі № 753/10779/16-ц.

Крім цього апелянт вказував на процесуальний обов`язок суду зазначити правове обґрунтування відмови у стягненні заборгованості за процентами по кредиту, та навести свій розрахунок заборгованості, при цьому посилаючись на постанови Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 755/7704/15-ц та від 26.09.2018 року у справі № 159/2146/15-ц.

Узагальнені доводи інших учасників

Відповідачка ОСОБА_1 участі у судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції не приймала.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися.

Про розгляд справи позивач повідомлений через зазначену в апеляційній скарзі електронну адресу. Судові повідомлення, направлені на адресу відповідачки, повернуті суду з відміткою про відсутність адресата за зареєстрованою адресою.

За правилами частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки в матеріалах справи наявна довідка відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області від 04 червня 2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 з 31 серпня 2010 року зареєстрована за адресою, вказаною у позовній заяві, на яку їй надсилалися судові документи, то за правилами пунктів 1, 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України ОСОБА_1 вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 06.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг.

Цього ж дня ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та під підпис ознайомилася з паспортом споживчого кредитування (а.с. 28-29, 30-33).

Також цього дня ОСОБА_1 видано картку № НОМЕР_1 з терміном дії до вересня 2022 року та кредитним лімітом 210 000 грн (а.с. 26, 27).

При цьому картковий рахунок відповідачці було відкрито 08.05.2018 року за № НОМЕР_2 з аналогічним номером картки, яка діяла до червня 2021 року (а.с. 27).

Позиція апеляційного суду

У справі, яка переглядається, договірні правовідносини (кредитні) виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг.

Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови таких договорів у сфері кредитних правовідносин розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, так як друга сторона (споживач послуг банку) лише приєднується до договору, з умовами якого він ознайомлений.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України "Про споживче кредитування", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України "Про споживче кредитування", у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України "Про споживче кредитування", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України "Про споживче кредитування", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

У справі, яка переглядається, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ініційовано спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 06 вересня 2019 року.

На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 06 вересня 2019 року, паспорт споживчого кредиту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов та Правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 06 вересня 2019 року, яка підписана сторонами, містить тільки ідентифікуючі дані щодо ОСОБА_1 та її чоловіка, а також щодо джерела походження коштів, які будуть надходити на рахунок ОСОБА_1 . Будь-яких відомостей про кредитування відповідачки, як то - розмір кредитного ліміту, строк дії кредитного договору, відсоткова ставка за кредитом, умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору.

Доданий до позовної заяви підписаний сторонами паспорт споживчого кредитування містить відомості щодо кількох типів кредитного продукту: картка «Універсальна», картка «Універсальна Gold», картка «Platinum», картка «World Black Edition», картка «Visa Siqnature», картка «МС World Elite» та картка «Visa Infinitе». Суми кредиту, процентна ставка у пільговий період та поза його межами, платежі за додаткові та супутні послуги банку, орієнтовна загальна вартість та реальна річна процентна ставка, розмір мінімального обов`язкового платежу, процентні ставки, які застосовується при порушенні умов договору, за всіма цими кредитними продуктами є різні. Жодних відомостей про тип кредитного продукту, який був погоджений між банком та ОСОБА_1 паспорт споживчого кредитування не містить.

За таких обставин, не зважаючи на те, що паспорт споживчого кредитування підписаний відповідачкою, цей документ не може свідчити про укладення між сторонами кредитного договору на визначених умовах.

Також доказом укладення між сторонами кредитного договору не можуть слугувати Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи банку, оскільки розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) вони неодноразово змінювалися. Тим самим кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Крім цього додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг та витяг з Тарифів банку не містять особистого підпису відповідачки ОСОБА_1 , отже не підтверджують ні погодження надання певної банківської послуги, ні конкретних узгоджених умов.

За таких обставин до спірних правовідносин неможливо застосувати положення частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Роздруківка із сайту, на яку посилається позивач, не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 12.04.2022 року у справі № 628/3327/15, від 04.11.2020 року у справі № 534/1072/18-ц та у справі № 753/10779/16-ц від 29.07.2020 року, оскільки у цих постановах Верховним Судом встановлено обставини відмінні, від тих, які наявні у справі, що переглядається.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Проте, як зазначено вище, суд апеляційної інстанції, відносно вимог позивача про стягнення процентів за кредитним договором, враховує більш пізню позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, а саме - від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

Доводи апеляційної скарги щодо процесуального обов`язку суду навести свій розрахунок заборгованості за процентами по кредиту та зазначити правове обґрунтування відмови у їх стягненні не заслуговують на увагу.

Як вбачається з судового рішення, судом першої інстанції повно, чітко та детально обґрунтовано відмову у стягненні процентів за користування кредитними коштами, а оскільки у їх стягненні відмовлено у повному обсязі, то і наводити свій розрахунок суд не мав жодних підстав.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Оскільки рішення суду першої інстанції залишається без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

---------------------------------

Повну постанову складено 31 січня 2023 року