Справа № 754/51/23
У Х В А Л А

Іменем України

05 січня 2023 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку у розрахунку при звільненні у розмірі 91 975,1грн., компенсацію за невиплачений грошовий дохід в розмірі 33 697,05грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 400,00грн.

Позовна заява не відповідає вимогам статей 175 та 177 ЦПК України, а саме:

- не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд, стягнути середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні.

Однак середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Отже, за змістом наведеної норми закону позивач має пільги зі сплати судового збору виключно за позовними вимогами, що стосуються стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. За іншими позовними вимогами у трудових спорах позивач не звільняється від сплати судового збору.

Зазначене узгоджується із висновками, викладеними в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 та від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19.

Оскільки позивачка звернулась до суду з позовом, з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (вимогою майнового характеру), останній необхідно сплатити судовий збір за цією позовною вимогою у порядку та розмірі, які визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2589,00 гривні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» про стягнення заробітної плати - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. В разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана 05 січня 2023 року.

Суддя В.В. Бабко