Справа № 301/3832/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2023 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Балега Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Посилається на те, що сторони уклали шлюб 09 червня 2020 року, зареєстрований виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом № 15, який рішенням Іршавського районного суду від 07 вересня 2022 року розірвано. Під час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4 , яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні.

Із грудня 2021 року сторони спільно не проживають. Відсутність взаєморозуміння подружжя, а також іншого роду негаразди привели до відмови відповідача в добровільному порядку виконувати обов`язок по утримуванню та вихованню дитини. На даний час дочка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач участі у її вихованні не приймає, фінансово не забезпечує, не цікавиться здоров`ям. ОСОБА_3 є фінансово спроможний сплачувати аліменти, його матеріальний стан є достатнім, оскільки є працездатним, працює сезонним робітником за межами України, має хорошу заробітну плату. Натомість позивачка не взмозі самостійно забезпечити дочку всім необхідним. Крім того дитина росте і потребує належного харчування і матеріального забезпечення.

Просила суд постановити рішення, яким стягувати із ОСОБА_3 на її користь на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 5000 гривень на дитину щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з часу подання позовної заяви до суду.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, а її представник ОСОБА_1 подав заяву (а. с. 77), якою позовні вимоги зменшив до розміру 2500 гривень на дитину, просив задовольнити, справу розглянути в їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, а його представник ОСОБА_6 подала до суду відзив (а. с. 46-49), де вказала, що відповідач категорично не погоджується із твердженнями позивачки про те, що спільне проживання між ними як подружжя припинено з грудня 2021 року, що малолітня донька перебуває на повному утриманні матері, що ОСОБА_3 за весь час окремого проживання не надавав та не має наміру надавати допомоги на утримання дитини, позаяк такі не відповідають дійсності і спростовуються наступним.

Так, 11.02.2022 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до органу опіки та піклування Зарічанської сільської ради про встановлення порядку його участі як батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і вже тоді, станом на день звернення, спільне проживання як подружжя між ним та ОСОБА_2 було припинене понад 9 місяців, оскільки фактично шлюб сторін припинив своє існування з квітня 2021 року. Мати дитини на засіданні комісії даних обставин не заперечувала, що стверджується висновком органу опіки та піклування Зарічанської сільської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету від 28.03.2022 року № 16 (а. с. 72-73).

Також дані обставини стверджуються позовною заявою ОСОБА_3 , поданою в його інтересах адвокатом Бондаревою О.С. до Іршавського районного суду Закарпатської області (а. с.70-71) та рішенням Іршавського районного суду № 301/1740/22 від 07.09.2022 року, яким встановлено ту обставину, що сторони вже понад 9 місяців спільно не проживають, а також заявою ОСОБА_2 від 29.08.2022 року про повне визнання позову (а. с. 59) та обставин, викладених у ньому.

Отже, сторони припинили спільне проживання як подружжя ще в квітні 2021 року, а не в грудні 2021 року, як про це стверджує позивачка.

Протягом всього часу, що сторони припинили спільне фактичне проживання як подружжя, відповідач продовжував піклуватись про свою дитину і в добровільному порядку надавати кошти на її утримання, що стверджується квитанціями та довідками про рух коштів на картковому рахунку відповідача та його родичів (а. с. 53-57).

Крім цього, з початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну і введення на території нашої держави правового режиму воєнного стану ОСОБА_2 з березня 2022 року, задля власної безпеки і убезпечення малолітньої доньки, з дозволу відповідача, виїхала за кордон і до серпня 2022 року постійно там знаходилась, повертаючись додому періодично приблизно раз на 2 місяці. Протягом цього часу, ОСОБА_3 грошові кошти колишній дружині надавались в готівковій формі під час її приїздів в Україну і його зустрічей і побачень з дитиною.

Більше того, бажаючи брати участь у вихованні своєї доньки, і весь час протягом якого дитина знаходиться в Україні, відповідач на виконання домовленостей з позивачкою та рішення органу опіки і піклування кожного тижня на три-чотири дні забирає доньку до себе додому і вона цілодобово перебуває з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Зрозуміло, що при цьому всі витрати на утримання дитини відповідач несе самостійно, що стверджується і довідкою про зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 осіб, з якої вбачається, що малолітня ОСОБА_5 , 2020 року народження, значиться зареєстрованою за вказаною адресою з 14.09.2020 року і по сьогоднішній день (а. с. 69).

Відтак не відповідає дійсності і твердження позивачки про те, що дитина постійно проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні. Будь-якого належного допустимого та достовірного доказу на ствердження цього суду не представлено, до позову не додано.

Крім того, з грудня 2022 року малолітня донька сторін, на утримання якої в її користь просить стягувати кошти позивачка, проживає разом із своєю бабкою, матір`ю ОСОБА_2 , оскільки сама колишня дружина відповідача перебуває за кордоном і створила нову сім`ю з іншим чоловіком, від якого нещодавно народила дитину.

Не ґрунтуються на доказах і наведені в позові ОСОБА_2 твердження про те, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 5000 гривень щомісячно, позаяк він є здоровим, не має інших утриманців, постійно працює сезонним робітником за межами України та має хорошу заробітну платню, оскільки такі спростовуються наступним:

З довідки № 19 від 24.01.2023 року про зареєстрованих осіб вбачається, що родина відповідача є великою і наразі він посильно допомагає своїй матері в утриманні престарілої ОСОБА_8 , 1945 року народження, його рідної бабки, оскільки мати відповідача з його вітчимом матеріально продовжують утримувати його зведену сестру ОСОБА_9 , 2002 року народження, яка здобуває освіту на денній формі навчання у ВНЗ (а. с. 61).

Зі студентського квитка НОМЕР_1 , виданого 01.10.2022 року та довідки ЗВО «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» № 03.01.01./19-684 від 20.09.2022 року (а. с. 74) вбачається, що ОСОБА_3 є студентом II курсу даного закладу, денної форми навчання за спеціальністю 231 Соціальна робота. Термін закінчення навчання 30.06.2025 року.

Крім того, вартість одного семестру навчання у вказаному університеті, яка за кожний семестр сплачується відповідачем, на даний час становить 8000 гривень, що стверджується квитанцією від 16.08.2022 року (а. с. 75).

Згідно закордонного паспорту ОСОБА_3 вбачається, що протягом 2022 року і по даний час він взагалі не залишав територію України і тим більше не перебував на жодних сезонних роботах за кордоном (а. с. 62-66). Зважаючи на введення на території України правового режиму воєнного стану і оголошення мобілізації з 24.02.2022 року відповідач взагалі не мав і не має можливості виїзду за кордон, не говорячи вже про якусь роботу за межами України.

З інформації з ДРРП від 25.01.2023 року слідує, що ОСОБА_3 не має у власності жодного нерухомого майна, що стверджується інформаційною довідкою 321116220 від 25.01.2023 року (а. с. 58).

Підсумовуючи вищевикладене, відповідачем ОСОБА_3 вимога про стягнення з нього аліментів в користь позивачки у вигляді твердої грошової суми визнається лише частково на суму 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення повноліття дитиною.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони уклали шлюб 09 червня 2020 року, зареєстрований виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом № 15, який рішенням Іршавського районного суду від 07 вересня 2022 року розірвано (а. с. 7). Під час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 5), яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні.

Батько не бере участі в утриманні дитини. Доказів про доходи платника аліментів сторонами не подано.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від матеріального утримування своєї дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2500 гривень щомісячно на дитину до досягнення повноліття, починаючи з часу подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст. ст. 81, 82, 89, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст. ст. 84, 180, 182, 184 СК України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2500 гривень щомісячно на дитину до досягнення повноліття, починаючи з 20 грудня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави на рахунок UA0026001 в ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України, код класифікації доходів бюджету 22030106 судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуючий: М. М. Золотар