Справа № 190/43/23
Провадження №2/190/135/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Кудрявцевої Ю.В. за участю секретаря судового засідання Пронської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 2080 грн. 20 коп.

Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 66826, яким з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 258/10151CLFK3AI1T2 від 30 червня 2016 року в розмірі 9710,16 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. від 21 січня 2021 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого напису № 66826, виданого 05 жовтня 2020 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

ОСОБА_2 в свою чергу звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання вищевказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. 06.12.2021 відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження №64215654, стягнення по виконавчому напису № 66826 від 06.12.2021 закінчено. Грошові кошти стягнуті з позивачки у розмірі 9710,16 грн.

Проте, за період з 01.03.2021 року по 31.07.2021 року з позивача було утримано 2674,70 грн., які були переховані на рахунок приватного виконавця Малкової М.В.

18.08.2022 позивачка засобами поштового зв`язку звернулась до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. із заявою про добровільне повернення коштів у сумі 1087,64 грн. Рекомендоване повідомлення відповідачем було отримано, але відповідь по даний час на її запит не надано.

З огляду на зазначене, позивачка просить суд стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на її користь грошову суму у розмірі 2080.20 грн., що складається із суми основного боргу 1587,06 грн, 3% річних 56,87 грн та інфляційних збитків у розмірі 436,27 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Ухвалою від 16.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено проведення розгляду справи за справилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заяв по суті справи від сторін не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 66826, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алланд» заборгованість за кредитним договором № 258/10151CLFK3AllT2 від 30 червня 2016 року в розмірі 9210,16 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 7910,16 грн., прострочена заборгованість за несплачени відсотками за користування кредитом 1300,00 грн./а.с.8/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. від 21 січня 2021 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 66826, виданого 05 жовтня 2020 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С./а.с.7/.

Рішенням П`ятихатського районного суду позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, вчинений 05 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 66826, про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість у розмірі 9710,16 грн.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. про закінчення виконавчого провадження №64215654 від 06.12.2021, стягнення по виконавчому напису № 66826 від 05.10.2020 закінчено. Грошові кошти стягнуті з позивачки у розмірі 9710,16 грн./а.с.9/.

Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. на запит позивача від 17.08.2022 року, вбачається, що під час примусового виконання виконавчого провадження №64215654 на користь ОСОБА_1 згідно платіжних доручень перераховано заборгованість в сумі 1087,64 грн (а.с.10).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №2073 від 18.08.2022, ТОВ «ФК «Аланд» 26.08.2022 року отримала заяву про добровільне повернення позивачу коштів, але відповіді на її звернення не було надано.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України).

Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення приватним виконавцем за виконавчим написом нотаріуса грошових коштів, які були утримані приватним виконавцем з доходів позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, визнаного судовому порядку таким, що не підлягає виконанню.

Встановлені судом обставини, наведені вище не потребують доказування в силу приписів частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та три проценти річних, суд приходить до висновку про їх задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26)).

У пунктах 45, 46 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, справа № 340/385/17, провадження № 14-495цс19, зазначено що оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, тому отримані відповідачем кошти в сумі 2080,20 грн., що складається із суми основного боргу 1587,06 грн, 3% річних 56,87 грн та інфляційних збитків у розмірі 436,27 грн., підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

За таких обставин, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування безпідставно набутих коштів 2080 (дві тисячі вісімдесят гривень) 20 коп., з яких: 127 грн 82 коп. - 3% річних та 362 грн 05 коп. збитків від інфляції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) 60 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 06 березня 2023 року.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (01033 , вул. Саксаганського , 14 офіс 301, м. Київ, код ЄРПОУ 42642578)

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева