441/2231/21 2/441/48/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.

за участі секретаря Сорока М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - адвоката Коваленко Тетяни Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" адвокат Коваленко Т.А. звернулась в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 895741516 від 13.03.2019 у розмірі 16 740,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 13.03.2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 895741516 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору на банківську картку відповідача було перераховано грошові кошти в розмірі 5000, 00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,70% від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 895741516 від 13.03.2019.

В подальшому, 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01. Згідно Реєстру прав вимоги №1 до вказаного договору, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14 265,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9265,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Оскільки відповідач не виконує умови зобов`язання за кредитним договором, то 30.08.2020 року позивачем було направлено ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, яке залишене без виконання.

Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №895741516 від 13.03.2019 у розмірі 16740,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9265,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2475,00 грн. штрафи та пеня, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. У позовній заяві зазначив, що у разі неявки представника позивача у судове засідання, просить розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданому суду клопотанні просить провести розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у поданому відзиві. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що ніколи не відкривав рахунку в ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» або у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», кредитний договір не підписував, доказів отримання ним кредитних коштів у справі немає.

Відповідно до частини 1 статі 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положенням частини 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( частина перша). Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу (частина п`ята). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Позивач в особі його представника звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 895741516 від 13.03.2019 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , у розмірі 16740,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9265,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2475,00 грн - штрафи та пені, яку позивач просить стягнути із відповідача.

На підтвердження укладення з відповідачем кредитного договору № 895741516 від 13.03.2019 року до позовної заяви долучив: паперову копію вказаного договору, сторонами в якому зазначено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , заявку на отримання грошових коштів в кредит; довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі; Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; Алгоритм дій споживача в Інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ( т.1 а.с.10-12, 15,16-19, 27, 28, 160,196).

Згідно з п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 5000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього договору.

Відповідно до п.1.2. Договору, строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів.

Згідно з п.1.3. Договору кредит надається строком на тридцять днів.

Як зазначено в п.1.4. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3. цього договору.

Пунктом 1.5. Договору передбачено, що позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 620,50 відсотків річних.

За змістом п.4.4 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.

У графіку розрахунків, який є додатком №1 до Договору, та в якому сторонами зазначені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , вказані: термін платежу - 12.04.2019; сума кредиту - 5000 грн; нарахований процент - 2550 грн. 00 коп.; до сплати разом - 7550 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній формі). Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору ( частина 2 статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1055 кредитний договір укладається у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Правила надання грошових коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», розміщені на сайті позивача, регламентують порядок надання та обслуговування цим товариством грошових коштів та є невід`ємною частиною кредитного договору. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) укласти кредитний договір на умовах, що встановлені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», і застосовуються у випадку подання фізичною особою заявки на сайті товариства на отримання кредиту та вчинення інших дій, передбачених цими правилами.

Отже, на виконання п.3 цих Правил позичальник має акцептувати оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання кредитного договору і настання юридичних прав та обов`язків: заповнити заявку на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зазначити інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажає отримати позику.

З наданих відповідачем письмових пояснень убачається,що стороною позивача не надано суду заяви відповідача, з якої б убачалось бажання ОСОБА_1 отримати кредит та його розмір, також не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної картки, на яку мали бути зараховані кредитні кошти.

Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, зокрема, інформація про банківський рахунок або номер карти, на яку перераховувались кошти, відсутня і в кредитному договорі, крім того, такий не містить підпису ОСОБА_1 .

Відповідач у поданій до суду заяві заперечує факт укладання вищезазначеного кредитного договору.

Водночас жодний із наданих позивачем документів не підтверджує той факт, що кредитний договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, як це визначено положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, самі по собі роздруківки текстів кредитних договорів не є доказом їх укладення.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається факту перерахування коштів в сумі 5000 грн. ОСОБА_1 .

Згідно п.17.1 ст. 17 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні обовязкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами НБУ. Постановою Національного банку № 22 від 21 січня 2004 року встановлені вимоги до оформлення вищезазначених розрахункових документів.

Платіжне доручення № b4068b9b-7624-49c7-a61f-f5b9b67bdb32 від 13.03.2019, долучене представником позивача до матеріалів позову, суд до уваги не бере, оскільки таке не містить обов`язкових реквізитів платіжного документу, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ст.83 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів укладення відповідачем з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» кредитного договору та отримання від нього товариств кредитних коштів. Відтак надані позивачем розрахунки за вказаних обставин не є доказами наявності та розміру заборгованості відповідача за кредитними договорами. А отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи те, що суд відмовляє у задоволені позову, судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,512,513,514,516 ЦК України, ст.ст.4,10,12,13,76-81,89,141,211,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - адвоката Коваленко Тетяни Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Головуючий суддя Перетятько О.В.