Справа № 367/7713/18
Провадження № 2/367/502/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09 лютого 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
при секретарі судових засідань Валюх В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в натурі,-
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про виділ частки в натурі.
Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 є власником 9/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Копиловою В.В. та зареєстрованому в реєстрі за №2-46 від 13.01.2006 року. ОСОБА_2 є власником 9/50 частин вищевказаного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Копиловою В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-38 від 13.01.2006 року та 9/100 частин будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Копиловою В.В. та зареєстрованому в реєстрі за №2-42 від 13.01.2006 року. Разом частки позивачів складають 9/25 частин будинковолодіння.
Власником інших 16/25 частин будинку є відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.1993 року. Фактичний порядок володіння та користування житловим будинком, надвірними спорудами та земельною ділянкою було визначено ще попередніми власниками будинковолодіння. Житловий будинок ще у 1990 році мав окремі ізольовані входи, та у технічному паспорті від 1990 року мав розподіл на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_3 . У 2003 році між попереднім власником 9/25 частин будинковолодіння ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 було письмово закріплено варіант розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , що перебувала у загальному користуванні вищезазначених осіб, який було погоджено Головним архітектором м. Ірпінь Цибенко В. З вищевказаного графічного зображення варіанту розподілу земельної ділянки також чітко вбачається, що межа, яка проходить через житловий будинок, зображалася з врахуванням фактичного користування житловим будинком та надвірними спорудами.
ОСОБА_4 (попереднім власником 9/25 частин будинковолодіння) було добудовано до належної йому частини будинку та у 1999 році введено в експлуатацію приміщення позначені на плані 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9.
Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 9/25 частин будинку перейшло до позивачів.
Порядок володіння та користування житловим будинком та надвірними спорудами між співвласниками вищевказаного будинковолодіння залишився незмінним, у користуванні та володінні позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають приміщення «2-2» кухня площею 13,7 кв.м; «2-4» житлова площею 14,9 кв.м; «2-5» житлова площею 20,7 кв.м; «2-6» житлова площею 27,0 кв.м; «2-7» передпокій площею 20,3 кв.м; «2-8» санвузол площею 6,7 кв.м; «2-9» туалет площею 1,2 кв.м; Мансарда ? площею 2,0 кв.м; ? площею 15,4 кв.м; ? площею 15,0 кв.м; ? площею 11,8 кв.м Загальна площа складає 148,7 кв.м., з яких житлова 62,6 кв.м. З надвірних будівель та споруд сарай позначений на плані літерою «Д» площею 11,2 кв.м; вбиральня позначена на плані літерою «Г» площею 1,0 кв.м; навіс позначений на плані літерою «В» площею 3,0 кв.м; вигрібна яма, позначена на плані «№1»; огорожа «№2».
Позивачі зазначають, що незважаючи на те, що фактичний порядок користування будинковолодінням визначений уже понад тридцять років, на даний час частка позивачів у будинковолодінні не виділена в натурі, що завдає значні незручності стосовно розпорядження своїм майном, однак, домовитись з відповідачем в позасудовому порядку та провести поділ майна в натурі не виявилося за можливе.
З урахуванням викладеного, просять суд припинити спільну часткову власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Виділити в натурі позивачам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , 9/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , наступні приміщення: «2-2» кухня площею 13,7 кв.м; «2-4» житлова площею 14,9 кв.м; «2-5» житлова площею 20,7 кв.м; «2-6» житлова площею 27,0 кв.м; «2-7» передпокій площею 20,3 кв.м; «2-8» санвузол площею 6,7 кв.м; «2-9» туалет площею 1,2 кв.м; ? площею 2,0 кв.м; ? площею 15,4 кв.м; ? площею 15,0 кв.м; ? площею 11,8 кв.м загальною площею 148,7 кв.м., з яких житлова 62,6 кв.м. а також сарай позначений на плані літерою «Д» площею 11,2 кв.м; вбиральня позначена на плані літерою «Г» площею 1,0 кв.м; навіс позначений на плані літерою «В» площею 3,0 кв.м; вигрібна яма, позначена на плані «№1»; огорожа «№2», визнавши на вказане майно, як окрему одиницю нерухомості, право власності на частку за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та 3/4 частки за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з правом реєстрації у відповідних органах та з правом присвоєнням окремої поштової адреси. Виділити в натурі відповідачу ОСОБА_3 16/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 наступні приміщення: «1-1» коридор площею 4,6 кв.м; «1-2» житлова площею 17,4 кв.м; «1-3» житлова площею 7,7 кв.м; «1-4» ванна площею 5,3 кв.м; «1-5» коридор площею 6,4 кв.м; «1-6» кухня площею 6,8 кв.м; «?» тамбур площею 2,2 кв.м; загальною площею 52,4 кв.м., з яких житлова 25,1 кв.м. а також сарай позначений на плані літерою «Б» площею 9,5 кв.м. та огорожа «№3-8», визнавши за нею право власності на вказане майно, як окрему одиницю нерухомості, з правом реєстрації у відповідних органах та з правом присвоєнням окремої поштової адреси.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
В судове засідання позивачі не з`явились. Представник позивачів - адвокат Вітошко В.А. надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
У судове засідання відповідач та її представник не з`явились. Про час, місце та дату судового засідання повідомлялися належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась.
У зв`язку з чим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
ОСОБА_1 є власником 9/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Копиловою В.В. та зареєстрованому в реєстрі за №2-46 від 13.01.2006 року.
ОСОБА_2 є власником 9/50 частин вищевказаного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Копиловою В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-38 від 13.01.2006 року та 9/100 частин будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Копиловою В.В. та зареєстрованому в реєстрі за №2-42 від 13.01.2006 року. Частки позивачів складають разом складають 9/25 частин будинковолодіння.
Відповідач ОСОБА_3 є власником інших 16/25 частин будинку на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.1993 року, що підтверджується інформаційною довідкою №131047379 від 17.07.2018 року.
Згідно технічного паспорта від 19.03.1990 року вбачається, що будинковолодіння АДРЕСА_1 станом на 1990 рік було фактично поділено на квартиру АДРЕСА_2 , яка мала окремий ізольований вхід, два коридора, дві житлові кімнати, ванну, кухню та тамбур загальною площею 52.4 м.кв., з них 25.1 житлова та квартиру АДРЕСА_3 , яка складалася з коридора, кухні та житлової кімнати та мала загальну площу 27.0 м.кв., з яких 14.9 житлова.
Відповідно до технічного паспорта від 19.01.1991 року, власником квартири АДРЕСА_3 було отримано дозвіл та здійснено добудову приміщень ІІ-28.8 м.кв., ІІІ-27.4 м.кв., ІV-21.0 м.кв.
Відповідно до акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 1 березня 1999 року, житлова добудова по АДРЕСА_1 , готова до введення в експлуатацію. Відповідно до відомостей з технічного паспорта від 26.01.1999 року, добудовані приміщення до квартири АДРЕСА_3 попереднім власником ОСОБА_4 , а саме приміщення, позначені на плані 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, ІІІ, IV, було введено в експлуатацію 06.04.1099 року на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської ради №80/11 та акту прийому в експлуатацію від 23.03.1999 року.
Земельна ділянка, на якій знаходиться будинковолодіння АДРЕСА_1 було розділено порівно між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до варіанту розподілу земельної ділянки, який було підписано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також головним архітектором м. Ірпінь Цибенко В. З вказаного графічного зображення варіанту розподілу земельної ділянки вбачається, що межа, яка проходить через житловий будинок, зображалася з врахуванням фактичного користування житловим будинком та надвірними спорудами. Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 9/25 частин будинку перейшло до позивачів.
Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Так, відповідно до вимог ст. 356 ч. 1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до вимог ст. 358 ч. ч. 1 - 3 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до вимог ст. 364 ч. ч. 1 та 3 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до вимог ст. 367 ч. ч. 1 та 2 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
За положеннями п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» 37 від 04 жовтня 1991 року у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
Відповідно до роз`яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна має враховуватись правова природа такої власності, адже співвласникам належать ідеальні частки у праві власності на спільне майно, які є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму.
Оскільки, після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».
Виділ частки з майна припиняє право спільної часткової власності лише для особи, яка отримала в натурі свою частку. Отже, поділом є вихід з кола співвласників всіх суб`єктів права, а виділом - лише одного співвласника зі складу більше двох співвласників.
Відповідно до ч. 4 ст.357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.
Судом встановлено, що між співвласниками домоволодіння уже тривалий час визначено порядок користування та володіння житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами. ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проведено роботи по переобладнанню будинку та в результаті добудови створено окремі, ізольовані від відповідача приміщення, яке має окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, тобто окремий об`єкт нерухомого майна. Дана обставина підтверджується технічним паспортом на будинок від 04.11.2005 році, у якому чітко зазначається поділ будинковолодіння на ізольовані квартири.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в натурі є обґрунтованими, обставини, на які посилаються позивачі підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.
На підставі ст.ст.15,16,114, 355-358, 364,367 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в натурі, задовольнити.
Припинити спільну часткову власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділити в натурі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , 9/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , наступні приміщення: «2-2» кухня площею 13,7 кв.м; «2-4» житлова площею 14,9 кв.м; «2-5» житлова площею 20,7 кв.м; «2-6» житлова площею 27,0 кв.м; «2-7» передпокій площею 20,3 кв.м; «2-8» санвузол площею 6,7 кв.м; «2-9» туалет площею 1,2 кв.м; ? площею 2,0 кв.м; ? площею 15,4 кв.м; ? площею 15,0 кв.м; ? площею 11,8 кв.м загальною площею 148,7 кв.м., з яких житлова 62,6 кв.м. а також сарай позначений на плані літерою «Д» площею 11,2 кв.м; вбиральня позначена на плані літерою «Г» площею 1,0 кв.м; навіс позначений на плані літерою «В» площею 3,0 кв.м; вигрібна яма, позначена на плані «№1»; огорожа «№2», визнавши на вказане майно, як окрему одиницю нерухомості, право власності на частку за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та 3/4 частки за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з правом реєстрації у відповідних органах та з правом присвоєнням окремої поштової адреси.
Виділити в натурі відповідачу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 16/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , наступні приміщення: «1-1» коридор площею 4,6 кв.м; «1-2» житлова площею 17,4 кв.м; «1-3» житлова площею 7,7 кв.м; «1-4» ванна площею 5,3 кв.м; «1-5» коридор площею 6,4 кв.м; «1-6» кухня площею 6,8 кв.м; «?» тамбур площею 2,2 кв.м; загальною площею 52,4 кв.м., з яких житлова 25,1 кв.м. а також сарай позначений на плані літерою «Б» площею 9,5 кв.м. та огорожа «№3-8», визнавши за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на вказане майно, як окрему одиницю нерухомості, з правом реєстрації у відповідних органах та з правом присвоєнням окремої поштової адреси.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.В. Мерзлий