Справа № 544/1338/22
№ пров. 2-др/544/2/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 лютого 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Пирятин по вул. Ярмарковій, 17, у порядку спрощеного позовного провадження, заяву представника представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковтуна Миколи Васильовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська міська рада Полтавської області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що належить на праві власності та використанні земельної ділянки за цільовим призначенням,

у с т а н о в и в:

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2023 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська міська рада Полтавської області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що належить на праві власності та використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Зобов`язано ОСОБА_2 видалити дерева, які розташовані вздовж спільної межі домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на відстані менше 4 метрів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

02 лютого 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковтуна М.В. на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій останній зазначає, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2023 року у цивільній справі №544/1338/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено. Вирішено питання судових витрат у частині відшкодування витрат по оплаті судового збору. Проте при винесенні судового рішення не вирішено питання судових витрат у частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

08 лютого 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ніколаєнко В.В. до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, у якому остання зазначила, що на підтвердження понесених витрат заявником був наданий договір про надання правової допомоги №б/н від 22.10.2022. Відповідно до пункту 4.2. Договору, гонорар складається з суми вартості наданої правової/правничої допомоги, тарифи яких узгоджені Сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ніколаєнко В.В., що свідчить про відсутність погодження тарифів Сторонами договору. Відповідно до п.4.6. Договору, факт наданої правової допомоги підтверджується актом наданих послуг, зразок якого є Додатком №2 до цього Договору. Проте, в матеріалах справи відсутній акт наданих послуг, який мав би підтвердити факт надання правової допомоги. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Таким чином, відсутність акту наданих послуг до договору про надання правової допомоги з розрахунком погодинної вартості правової допомоги та не підписаний Сторонами Додаток до договору спростовує факт надання такої допомоги Позивачу та в такому розмірі. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно змісту квитанції № б/н від 30 січня 2022 року адвокатом Ковтун М.В. прийнято від ОСОБА_3 згідно договору №б/н від 22.10.2022 року 3000 грн. Однак, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі наданих послуг у матеріалах справи відсутні, що унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу. При цьому просила враховувати, що наведений в договорі про надання правничої допомоги від 22.10.2022 року перелік послуг і квитанція не є доказом щодо обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Враховуючи вище викладене, а також відсутність належних доказів на підтверджених понесених заявником витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., вважаємо, що суд має відмовити Позивачу у задоволенні заяви. Також зазначила, що сума судових витрат, заявлена до відшкодування, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку. Відповідно до ч. 5 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вважає, що при визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів принципу верховенством права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є нерозмірним. Як убачається з матеріалів справи, послуги з підготовки позовної заяви оцінені адвокатом в 1000 грн., а участь в двох судових засіданнях (12.12.2022 та 30.01.2022 року) в 2000 грн. Таким чином, враховуючи наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, вважає заявлений позивачем до відшкодування розмір правової допомоги за участь адвоката в 2-х судових засіданнях завищеним та таким, що не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд не вбачає необхідності виклику сторін, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська міська рада Полтавської області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що належить на праві власності та використанні земельної ділянки за цільовим призначенням задоволено повністю. Зі змісту рішення суду від 30.01.2023 вбачається, що судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами в частині витрат на професійну правничу допомогу.

02.02.2023 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Ковтуном М.В. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, судом встановлено, що строки подачі представником заявника (боржника) заяви про розподіл судових витрат між сторонами в частині витрат на професійну правничу допомогу не порушено.

Згідно пункту 2 частини 3 статті 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат в додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положення частини 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно положення пункту 13 частини 3 статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки в матеріалах справи містяться достатні дані для вирішення питання щодо стягнення судових витрат, суд вирішив постановити додаткове рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 22.10.2022 уклав з адвокатом Ковтуном М.В. договір № б/н про надання правової допомоги (а.с. 134-135).

Згідно пункту 1.1. вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту у цивільному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що належить на праві власності та використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. За умовами Договору клієнт зобов`язаний оплачувати послуги Адвоката.

Відповідно до укладеного Додатку до договору № б/н від 22.10.2022 сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару за надання Адвокатом правової допомоги у розмірі 4000 грн. (а.с. 133).

Позивачем ОСОБА_1 за надані послуги адвоката сплачено винагороду в сумі 4000 грн (пошук та ознайомлення з нормативними матеріалами, що регулюють відповідні правові відносини, з матеріалами судової практики України по вирішенню аналогічних спорів; надання Замовнику відповідних консультацій з предмета спору; підготовка позовної заяви 1 година -1000 грн; ознайомлення з відзивом на позов та додатками, аналіз позиції відповідача 1 год 1000 грн; участь у судових засіданнях протягом тривалості засідань 2000 грн., що підтверджується розрахунком витрат на правничу допомогу від 30.01.2023, квитанціями № 24/10 від 24.10.2022 та № б/н від 30.01.2023 наданою до договору № б/н про надання правничої допомоги від 22.10.2022 та додатком до даного договору від 22.10.2022 (а.с. 16, 131).

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ніколаєнко В.В. про зменшення витрат на оплату правової допомоги у якому зазаначено, що представником позивача до матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення не долученоакт наданих послуг, який мав би підтвердити факт надання правової допомоги, проте проте відповідно до п. 1 Додатку до договору № б/н про надання правової допомоги від 22.10.2022 сторонами погоджено фіксовану суму гонорару (винагороди) за надання адвокатом правової допомоги вказаної в Договорі і визначеної дорученням, у розмірі 4000 грн.

Стосовно відсутності розрахунку погодинної вартості правової допомоги та документального підтвердження витрат на правову допомогу, то представником позивача до заяви про винисення додаткового рішення додано розрахунок витрат на правову допомогу та квитанції про сплату гонорару на загальну суму 4000 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У разі недотримання вищезазначеного, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Разом із тим суд повністю не погоджується з доводами відповідача щодо відсутності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Водночас, суд погоджується з аргументами представника відповідача щодо не співрозмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу виконаній адвокатом роботі та наданими ним послугами.

Відповідно до протоколів судового засідання (а.с. 88-89, 114-115) загальний час участі адвоката Ковтуна М.В. по представництву інтересів позивача ОСОБА_1 складає 01 год 38 хв., відповідно розрахунку представник позивача просить стягнути їх вартість у сумі 2000 грн.

Зважаючи на вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання про необґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу, а саме вартість участі представника позивача у судових засіданнях 2000 грн та їх не співрозмірність зі складністю справи, тому вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для цієї справи слід зменшити, встановивши такий у сумі 3500 грн.

Отже, доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу не спростовують вищезазначеного та не є підставою для відмови у стягненні судових витрат на правничу допомогу.

Відповідно до приписів ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Також, відповідно до абз. 5 п. 3.1 та п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року (Справа N 1-23/2009) конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на зазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, вищезазначених критерій, суд уважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковтуна Миколи Васильовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська міська рада Полтавської області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що належить на праві власності та використанні земельної ділянки за цільовим призначенням задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська міська рада Полтавської області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що належить на праві власності та використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у АДРЕСА_3 , мешканка АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 22.02.2005, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та мешканка АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтаській області 20.12.1999, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська міська рада Полтавської області, адрес місця знаходження: м. Пирятин Лубенського району Полтавської області, вул. Соборна, 42, .

Суддя Ю.О. Ощинська