Справа № 710/1359/22
Провадження № 2/710/15/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2023 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Побережної Н.П.,

секретаря судового засідання Гадіон К.В.,

розглянувши у відкритому судовому підготовчому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

11.10.2022 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов. Предмет позову: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 13523,53 грн за кредитним договором від 07.12.2012. Підставою подачі позову вказано, що спадкодавець відповідача ОСОБА_2 не виконав умови кредитного договору.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 07.12.2012 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому Договором. Спадкодавець не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На думку позивача спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 . Позивач вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, в тому числі, і зобов`язання померлого позичальника. Тому позивач і пред`явив даний позов до ОСОБА_1 .

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 26.07.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відмовлено в задоволенні клопотання про огляд вебсайту. Витребувано від Шполянської державної нотаріальної контори (вул. Європейська, 1-б, м. Шпола, 20603), завірені копії матеріалів із спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 77.

Ухвалою суду від 23.11.2022 було запропоновано позивачу в п`ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали, надати суду докази, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

У відповідь на ухвалу 30.11.2022 до суду надійшло клопотання від сторони позивача, в якому він просить витребувати від нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з метою запиту відомостей про факт видачі свідоцтва про право на спадщину, осіб, які подали заяву про прийняття спадщини, а також, які вже прийняли спадщину, наявне спадкове майно, його вартість тощо.

Ухвалою суду від 06.12.2022 було витребувано від Шполянської державної нотаріальної контори, відомості про факт видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 77, а також відомості про осіб, які подали заяву про прийняття спадщини, та які вже прийняли спадщину; відомості про наявне спадкове майно, його вартість тощо.

ІІ. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 АТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване як юридична особа 19.03.1992, основний вид економічної діяльності, 64.19 інші види грошового посередництва.

Відповідно до банківської ліцензії № 42 від 05.10.2011, АТ КБ «ПриватБанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність».

Згідно з відомостями з ЄДРПОУ від 01.03.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» має організаційну правову форму акціонерного товариства, правовий статус суб`єкта - юридична особа, види діяльності за КВЕД 2010: 64.19. Інші види грошового посередництва; 64.92. Інші види кредитування; 64.99.Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); 66.11 Управління фінансовими ринками; 66.12. Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення.

Відповідно до розрахунку заборгованості АТ «ПриватБанк» за договором № б/н від 07.12.2012 ОСОБА_2 мав борг станом на 31.05.2015 в сумі 13523,53 грн. (а.с.8-20).

За змістом Виписки за договором № б/н від 07.12.2012 ОСОБА_2 користувався кредитною карткою та проводив розрахунки (а.с.21-33).

Згідно довідки ОСОБА_2 збільшувався банком кредитний ліміт (а.с.34).

За змістом анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг ОСОБА_2 ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що підтверджуєтеся його підписом в заяві (а.с.35-63).

Відповідно до довідки АТ «ПриватБанк» між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитні картки: НОМЕР_1 терміном дії до 09/16 та НОМЕР_2 з терміном дії до 07/20 (а.с.64).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.68).

Позивач звернувся до Шполянської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців 04.06.2021, що підтверджується відповіддю завідувача Шполянської державної нотаріальної контори Курінного В.В. від 13.08.2021 за №402/02-14 (а.с. 70-71).

Також, позивач звернувся до ОСОБА_1 з листом-претензією сплатити заборгованість після ОСОБА_2 від 31.08.2021 (а.с. 72).

14.11.2022 на виконання ухвали суду від 26.07.2022 нотаріус Шполянської державної нотаріальної контори Курінний В.В., надав копії матеріалів, що стосуються спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.101-105).

Згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 13.08.2021, № Довідки 66003114, інформація за параметрами запиту « ОСОБА_2 » відсутня (а.с.104).

Водночас відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.08.2021, № Витягу 66003298, в Шполянській державній нотаріальній конторі, в день надходження претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк», тобто 13.08.2021 було заведено спадкову справу за № 68141460 після смерті ОСОБА_2 (а.с.104 зворотня сторона).

Згідно довідки №62 від 06.02.2023, виданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради ОТГ ОСОБА_1 , ОСОБА_1 з 2004 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою місця реєстрації ОСОБА_2 не проживали та не вели спільне господарство (а.с.169).

15.046.2004 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Шполянського районного суду Черкаської області (а.с.170).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

У частині першій статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки первісного боржника на нового боржника.

Наведене дає підстави для висновку, що у ЦК України визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначено справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину, зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України.

Отже, правовідносини, що виникли між позикодавцем і позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем та спадкоємцями позичальника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 22.06.2022 у справі №592/8674/20.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими або електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

За змістом ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

За даними Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.08.2021, № Витягу 66003298, в Шполянській державній нотаріальній конторі, в день надходження претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк», тобто 13.08.2021 було заведено спадкову справу за № 68141460 після смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України, позивач мав би довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема й коло спадкоємців, які прийняли спадщину, про що йому було роз`яснено в ухвалі суду від 23.11.2022.

Позивач в своїй позовній заяві вказує, що, на його думку, спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 , адже згідно з копіями паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідач проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Однак, вказане твердження не підтверджено жодним доказом у справі. Відмітки щодо місця реєстрації в паспорті є недостовірними та неналежними доказами, адже в паспорті, виданому на ім`я ОСОБА_2 наявна відмітка станом на 31.10.2016 про те, що він зареєстрований в с. Кримки. Водночас в паспорті, виданому на ім`я ОСОБА_1 відмітку з місцем реєстрації взагалі неможливо виявити, адже копія паспорту, надана позивачем, неякісна. До того ж завірена станом на 15.07.2015. Також спростовується інформацією із довідки №62 від 06.02.2023 (а.с.169).

В судовому засіданні від 01.03.2023 відповідач у справі повідомила, що ОСОБА_2 був колишнім чоловіком відповідача у справі, однак вони не проживають разом з 2004 року. До того ж шлюб між подружжям було розірвано, що підтверджено рішенням суду . Відповідач стверджує, що в померлого ОСОБА_2 була дружина, з якою він проживав в фактичних шлюбних відносинах, в останніх є спільний неповнолітній син.

За змістом ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Суд акцентує увагу позивача, що ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, моментом відкриття спадщини є саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі, наданих доказів, а саме рішення суду про розірвання шлюбу від 15.06.2004, суд встановив, що на час відкриття спадщини ОСОБА_2 не перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 .

Водночас зі слів відповідача у справі в померлого ОСОБА_2 є неповнолітній син, який на момент відкриття спадщини проживав з батьком, тобто згідно з вимогами законодавства має право на обов`язкову частку у спадщині.

Разом з тим при зверненні до суду позивач заявляв клопотання про витребування від територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб (Центру надання адміністративних послуг у місті та/або сільської ради), компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальника ОСОБА_2 довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: 20640, Черкаська обл., Шполянський р-н, с. Кримки станом на дату смерті померлого: НОМЕР_5 .

Однак вказане клопотання не відповідало вимогам закону, про що зазначив суд в ухвалі від 31.10.2022. Надалі жодних дій позивач не вживав.

До того ж згідно з постановою Верховного Суду від 19.10.2022 у справі №712/19272/12 тлумачення статті 1281 ЦК України свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.12.2021 у справі № 369/14444/18 (провадження № 61-689св21) вказано, що: «спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах (стаття 1216 ЦК України).

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину). Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18), від 08 серпня 2018 року у справі № 686/10026/16-ц (провадження № 61-6373св18), від 14 січня 2019 року у справі № 311/917/15-ц (провадження № 61-38428св18), від 14 травня 2021 року у справі № 205/6803/19 (провадження № 61-9908св20)».

Так, позивач звернувся до Шполянської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців 20.08.2021, що підтверджується відповіддю завідувача Шполянської державної нотаріальної контори Курінного В.В. від 13.08.2021 за №402/02-14 (а.с. 71).

Разом з тим згідно зі змісту самої вимоги кредитора від 04.06.2021 станом на момент складання цієї вимоги кредитор, позивач у справі, був обізнаний про смерть ОСОБА_2 , однак коли позивач дізнався про смерть боржника ОСОБА_2 не вказано.

Так само вказані відомості відсутні в тексті позовної заяви.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, на підставі доказів, наданих позивачем, суд не має змоги визначити коло спадкоємців, які прийняли спадщину; дотримання кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України; встановити дійсний обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову за його необґрунтованістю.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову судові витрати позивача у справі залишаються на його рахунку.

Керуючись ст.ст. 175, 187, 189-196, 212, 274, 353, 355 ЦПК України, суддя

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.П. Побережна