Постанова

Іменем України

08 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 682/607/21

провадження № 61-11689 св 22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

третя особа - Славутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2022 року у складі судді Маршал І. М. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року у складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Славутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.

Позовна заява мотивована тим, що у 2002 році між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . В подальшому спільне життя між ним та відповідачкою не склалось, з вересня 2004 року вони припинили шлюбні відносини та спільне проживання, а 07 грудня 2006 року шлюб між ними розірвано.

Вказував, що за рішенням суду він сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 та на час звернення до суду з позовом у цій справі має перед відповідачкою заборгованість зі сплати аліментів. Зазначав, що під час спільної розмови з відповідачкою йому стало відомо, що він не є батьком вказаної дитини.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд виключити відомості про нього, як про батька, з актового запису № 352 від 24 грудня 2003 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також ОСОБА_1 просив призначити судову молекулярно-генетичну (біологічну) експертизу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з повідомленням відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 17 січня 2022 року судово-медичну експертизу для встановлення кровного споріднення ОСОБА_1 з ОСОБА_3 не проведено через неявку ОСОБА_2 на відбір зразків крові 13 січня 2022 року, у зв`язку з чим ухвалу суду від 13 вересня 2021 року про призначення експертизи повернуто до суду без виконання. За попереднім повідомленням ОСОБА_2 перебуває за межами території України, тому суд визнав поважноюпричиною її неявки в експертну установу для проведення експертизи.

Суд також заначив, що відповідно до частини третьої статті 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 син сторін - ОСОБА_3 досяг повноліття, настали обставини, передбачені частиною третьою статті 136 СК України, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2022 року змінено, мотивувальну частину судового рішення викладено у редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судова медично- генетична експертиза у цій справі не була проведена у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце відбору біологічних зразків з метою проведення вказаної експертизи, тому відсутні підстави для визнання факту ухилення відповідача від проведення експертизи по справі.

Апеляційний суд також зазначив, що з позовом про оспорення батьківства та виключення з актового запису відомостей про ОСОБА_1 , як батька дитини, позивач звернувся до досягнення повноліття ОСОБА_3 , а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову через досягнення ОСОБА_3 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач не надав належних та допустимих доказів на спростовання факту кровної спорідненості з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторне клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної (біологічної) експертизи в суді апеляційної інстанції не заявляв, тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року й передати справу на новий судовий розгляд.

Підставами касаційного оскарження указаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказував, що суди застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 201/11183/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідили належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2022 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 682/607/21 із Славутського міськрайонного суду Хмельницької області.

У січні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 січня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій безпідставно відмовили у задоволенні позову, не застосовали наслідки ухилення відповідачки від участі у судово-генетичній експертизі.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що з 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07 грудня 2006 року (а. с. 4).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками зазначені позивач ОСОБА_1 (батько) та відповідач ОСОБА_5 (мати) (а. с. 5).

Позивач заперечує своє батьківство.

За клопотанням позивача ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2021 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну (біологічну) експертизу, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи (а. с. 43).

11 листопада 2021 року ОСОБА_1 , а 16 листопада 2021 року ОСОБА_2 через сестру ОСОБА_6 були повідомлені про необхідність з`явитися разом з дитиною до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи для відбору біологічних зразків 02 грудня 2021 року на 10 год. 00 хв. (а. с. 49).

За повідомленням Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 09 грудня 2021 року № 100-850/2429 сторони у справі на відбір зразків крові 02 грудня 2021 року не з`явились, у зв`язку з чим просило забезпечити повторну явку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для відбору біологічних зразків на 13 січня 2022 року на 11 год. 00 хв. (а. с. 50).

11 січня 2022 року ОСОБА_1 отримав повідомлення про необхідність з`явитися до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи для відбору біологічних зразків 13 січня 2022 року на 11 год. 00 хв. (а. с. 52).

Повідомлення, направлене на адресу ОСОБА_2 , повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 58).

Відповідно до листа Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 17 січня 2022 року № 100-24/689, судову молекулярно-генетичну (біологічну) експертизу за ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2021 року не проведено через неявку ОСОБА_7 на відбір зразків крові 13 січня 2022 року; ухвала суду про призначення експертизи повернута без виконання (а. с. 53).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення ЄСПЛ у справі «Kalacheva v. russianfederation» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У справі, яка переглядається, установлено, що з метою з`ясування обставин у справі судом першої інстанції за клопотаннями позивача призначено судову молекулярно-генетичну (біологічну) експертизу, на дослідження якої було поставлено питання: чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_2 ; чи являється ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_2 .?

Проте експертиза проведена не була у зв`язку із неявкою до експертної установи для відібрання біологічних зразків ОСОБА_2 13 січня 2022 року.

Відповідно до вимог статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що експертиза не була проведена у зв`язку з неповідомленням відповідача на 13 січня 2022 року про час та місце відбору біологічних зразків з метою проведення вказаної експертизи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання факту ухилення відповідача від проведення експертизи по справі.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши належним чином обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин правильно норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 за недоведеністю, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів на спростовання факту кровної спорідненості з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже не довів обставин, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог .

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної (біологічної) експертизи для встановлення батьківства стосовно ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції позивач не заявляв, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання касаційної скарги на неврахування судами висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 201/11183/16, є безпідставним, оскільки висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у зазначеній постанові.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2022 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта