ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2538/23 Справа № 182/3425/21 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Тимченко О.О., Хейло Я.В.

за участю секретаря судового засідання - Тимофєєвої В.О.

заявник : ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 14 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, (суддя Багрова А.Г.,) повний текст ухвали складений 20 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 14 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини

В обґрунтування заяви посилається на те, що після припинення шлюбних відносин у травні 2020 року та розірвання шлюбу згідно рішення суду від 03.03.2021 року, донька дійсно деякий час проживала з матір`ю. Приблизно з серпня 2021 року вона погодилась на те, щоб донька проживала з ним. З цього часу дитина постійно проживає з ним у АДРЕСА_1 . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2022 року у справі №201/1004/22 його позовні вимоги до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з ним задоволено. Враховуючи, що донька проживає з ним, то підстав для стягнення з нього аліментів немає. Зазначені обставини він розцінює як нововиявлені, а тому просить суд скасувати судовий наказ від 14.07.2021 року по справі № 182/3425/21про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 28.05.2021 року.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням норм процесуального права, просив суд зазначену ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Факт проживання доньки був покладений в основу судового наказу про стягнення аліментів, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що проживання доньки з батьком ОСОБА_2 , є новим доказом, а не нововиявленою обставиною.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 14 липня 2021 року видано судовий наказ у справі № 182/3425/21 про стягнення з Стягнути з ОСОБА_2 (далі боржник), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 28.05.2021 року. Судовий наказ набрав законної сили.

Звертаючись до суду заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів заявник посилався на те, що з серпня 2021 року донька ОСОБА_4 2018 року народження проживає з ним у м. Дніпро, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення аліментів..

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів суд посилався на те, що наведені заявником обставини не є підставою для скасування судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року у зв`язку з ново виявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Частиною четвертою статті 423 ЦПК України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Отже, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423, п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а строк звернення з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами починає відлік із дня, коли заявник дізнався або міг дізнатися про існування цих нововиявлених обставин, які йому не були відомі на час розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених Кодексом.

Вимогами статті 161 цього Кодексу передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частинами 1, 3 ст. 167 цього Кодексу встановлено, що розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника та боржника.

Частиною 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий наказ Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року видано відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, а тому може бути переглянутий за нововиявленими обставинами.

Проте, наведені заявником підстави, а саме проживання доньки разом з заявником, не є підставою для перегляду даного судового рішення за нововиявленими обставинами в розумінні глави 3 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що у разі зміни дійсних обставин справи, які можуть вплинути на порядок і спосіб стягнення аліментів та встановлення обов`язку по їх сплаті, апелянт не позбавлений права звернутися до суду із заявою про скасування судового наказу.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта є необґрунтованими, правильність висновків суду не спростовують, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення процесуального права.

Отже, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та вимог процесуального права, при повному та всебічному дослідженні обставин у справі, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий:

Судді: