Провадження № 2/686/2335/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді Приступи Д.І.,
за участю секретаря Люкової Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про відшкодування шкоди завданої злочином,
Позивачка звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП.
Судом було залучено у справі співвідповідача МТСБУ, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована.
В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Представники відповідачів в судовому засіданні проти позов заперечили.
Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те що позов слід задовольнити частково.
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2020 року відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК раїни в редакції Закону України № 586-VІ від 24.09.2008 року, чинного на час вчинення кримінального правопорушення та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 500 НМДГ, що становить 8 500 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Позивачка звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована не була.

Ухвалою суду до у участі у справі у виді співвідповідача було залучено МТСБУ.

Щодо вимог до МТСБУ, судом враховується наступне.

Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N? 1961-IV від 01.07.2004 р. (далі - Закон N? 1961-IV) та іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно з приписами п.39.1 ст.39 Закону N? 1961-IV, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об?єднанням страховиків, які здійснюють обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Відповідно до п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39, абз.2 п.43.1 ст.43 Закону N? 1961-IV, одним із основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів, один з яких є фонд захисту потерпілих, компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Згідно з п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, N? 1961-IV значених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Зазначений спеціальний Закон N? 1961-IV визначає конкретний порядок дій, необхідних для отримання страхового відшкодування, та перелік осіб, (водіїв, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, потерпілих чи інших осіб, які мають право на отримання відшкодування), на яких покладаються певні обов?язки для отримання такого відшкодування.

Положеннями статті 33 Закону N? 1961-IV на водіїв транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, покладено ряд обов?язків.

Відповідно до п.33.1 статті 33 Закону N? 1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: п.п. 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди. Позивачка є особою, якій заподіяно шкоди. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 з вини якого заподіяно шкоду, на дань пригоди не була застрахована.

Відповідно до абз. 4 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N? 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов?язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

1.2. З викладених у позовній заяві обставин вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 04.09.2019 року на автомобільній дорозі М-12 в с. Пирогівці Хмельницького району, за участю автомобіля «ZIL», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Позивач, яка була пасажиром автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , отримала тілесні ушкодження.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди життю та здоров?ю Позивача заподіяно шкоду.

Тобто, згідно з приписами п. 1.3 ст. 1 Закону N? 1961-IV, Позивач є потерпілим.

Для отримання страхового відшкодування, відповідно до п.35.1 ст.35 Закону N? 1961-IV, потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ заяву про страхове відшкодування.

Позивачка не зверталася до МТСБУ із відповідною заявою про страхове відшкодування, як вимагають приписи ст.35 Закону N? 1961-IV.

Звернення потерпілим із відповідною заявою до МТСБУ є обов?язковою передумовою виплати такій особі страхового відшкодування, за умови, що вона має правона його отримання.

Тому вимог позивачки до МТСБУ задоволенню не підлягають.

Також, вбачається відсутність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, оскільки подані нею докази, зокрема чеки на придбання медичних препаратів, самі по собі не є належними доказами у справі. При цьому відсутність у матеріалах справи медичної картки позивача та відповідно лікарських призначень таких медичних препаратів, виключає можливість суду перевірити надані позивачем чеки на предмет відповідності призначеному йому лікуванню. Також не надано доказів на підтвердження втрати працездатності та розміру завданої в зв`язку з цим шкоди.

ч.1 ст.81 та ст.77 ЦПК України саме на позивача покладено обов?язок доведення належними доказами обгрунтованості витрат і їх розміру (тобто ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог).

При цьому суд враховує, що неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для вмотивованого висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже саме зазначені позивачем обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., яка виразилась в душевних стражданнях внаслідок отримання тілесних ушкоджень в результаті неправомірних дій відповідача, які відбулися 04 вересня 2019 року.

Факт заподіяння моральної шкоди не потребує самостійного доведення, оскільки доведено факт скоєння відповідачем ДТП, в якому було завдано непоправної шкоди життю та здоров`ю, які є найвищою цінністю, а моральна шкода саме і виникла з факту вчинення злочину та заподіяння шкоди здоров`ю.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі й моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає відповідальність без вини власника такого джерела підвищеної небезпеки. Оскільки відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки не була застрахована, а тому потерпіла особа визначає особу, яка має відшкодувати завдану шкоду. При цьому відповідача вироком суду визнано винним у вчиненні злочину, тому він має відшкодувати потерпілому завдану йому моральну шкоду, розмір якої підтверджено належними та допустимими доказами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, виходячи із власного переконання, враховуючи факт завдання позивачу середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, характер та обсяг душевних страждань позивача, поведінку відповідача та тривалість завданої позивачу моральної шкоди з врахуванням "розумності" і "справедливості" та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди., дійшов висновку про те,

що сума у розмірі 15 000 грн., вона є достатньою та необхідною для відшкодування позивачці моральної шкоди.

При цьому, судом враховано характер вчиненого правопорушення, його тяжкість та наслідки для позивачки та не встановлено, що завдані позивачеві тілесні ушкодження у вересні 2019 року спричинили необхідність постійного лікування.

Ураховуючи те, що неправомірними діями відповідача позивачу було завдано моральних страждань, пов`язані з отриманням тілесних ушкоджень (середньої тяжкості) та, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд дійшов висновку про визначення позивачу розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задовлленню.

Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до закону, тому слід стягнути судовий збір з відповідача судовий збір в сумі 294,29 грн. на користь держави

На підставі викладеного та керуючись 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, ч. 1, 4, 6 ст. 81, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259, ч. 6, 8 ст. 259, 263, 264, 265, 266, ч. 6, 7 ст. 268, ч. 1, 2 ст. 273, ч. 1 ст. 352, 354 ЦПК України, статей 23, ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1187, ч. 2 ст. 1192 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 грн. завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 294, 29 грн.

В решті в позові відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.І. Приступа