Справа № 355/1523/19
Провадження № 2/355/2/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Котенко Л.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Київської області Позднякової Н.М., державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Лазюка Д.М. про визнання оспорюваного правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою.

Позивач (представник позивача) в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, не повідомив про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило.

Представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим, що очевидно, що у позивача відпав інтерес щодо розгляду даної справи, оскільки ні позивач ні її представник не з`явились в судові засідання ні 08.12.2022, ні 01.02.2023.

Так, позивач звернулась до суду 15.10.2019 з позовною заявою про визнання оспорюваного правочину недійсним.

09.02.2021 від представника позивача надійшла заява про зупинення провадження у справі №355/1523/19 до моменту набрання законної сили рішення Печерського районного суду м. Києва по справі №757/50691/20-ц.

08.12.2022 від представника позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі №757/50691/20-ц від 10.11.2022 про залишення заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки - без розгляду. Підставами залишення позовної заяви без розгляду було те, що позивач та її представник не з`являлись в судові засідання без поважних причин.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Завданням цивільного судочинства, яке визначено частиною 1 статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на справедливий суд, гарантоване статтею 55 Конституції України і статтею 6 вказаної Конвенції, включає, крім іншого право на розгляд справи. Право на розгляд справи означає не лише те, що особа має право звернутися за захистом до суду, а і право будь-якого учасника справи на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом.

Верховний Суд неодноразово висловлювався про те, повторна неявка позивача у судове засідання із розгляду справи по суті є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Зокрема, у постанові від 28.10.2021 у справі № 465/6555/16-ц Верховний Суд виклав такі правові висновки.

Системний аналіз норм статей 43, 44 Цивільного процесуального кодексу України, які стосуються обов`язку учасників добросовісно користуватися процесуальними правами, а також норм частини п`ятої статті 223 ЦПК України і пункту 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у якнайскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначені норми дисциплінують позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Верховний Суд також зазначив, що суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскільки позивач (представник позивача) в судове засідання повторно не з`явилася без поважних причин, не повідомила про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, заяву слід залишити без розгляду.

Суд також звертає увагу, що частиною 2 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 223 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Київської області Позднякової Н.М., державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Лазюка Д.М. про визнання оспорюваного правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності залишити без розгляду.

Ухвалу про забезпечення позову від 18.06.2020, що винесена у даній справі, якою накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2, та на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :16:020:0049, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2, які належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ), після набрання рішенням законної сили скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, або в порядку ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 06.02.2023.

Суддя В.Червонописький