ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/217/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/3662/22 Категорія: 310020000 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Гончар Н.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Ярошенка Б.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Черкаси апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Конопатського Олександра Олеговича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В мотивування позовних вимог зазначала, що вона та відповідач ОСОБА_2 мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо та коштів на утримання їх дитини не надає.

Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 6 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 05.08.2022 року та продовжувати до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з урахуванням наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. Суд вважав, що такий розмір аліментів буде достатнім та забезпечить гармонійний розвиток малолітньої дитини.

Разом з тим, суд зазначив, що не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 в більшому розмірі, а саме в розмірі 6 000 грн., як про це просила позивачка, оскільки сторонами, в тому числі позивачкою, на яку в силу ст. 12, 81 ЦПК України, покладений обов`язок доказування тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права, просила його змінити, збільшивши розмір аліментів з 2000 грн до 6000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги стан здоров`я дитини, яка хворіє на бронхіальну астму середнього ступеню важкості, харчову алергію, що потребує додаткових витрат на консультації лікарів, необхідність проходити обстеження стану здоров`я, приймати ліки, а також харчування їжею відповідно до призначеної дієти.

Крім того, зазначає, що відповідач більшість часу проживає за кордоном, тобто має фінансову можливість для такого проживання та утримання вагітної жінки.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони у справі ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) являються батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини записаний - ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 22.12.2016 року Соснівським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с. 7).

Також судом першої інстанції було встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає з матір`ю (позивачкою ОСОБА_1 ), яка опікується дитиною та її утримує, що стверджується актом опитування сусідів, посвідченим головою ОСББ «Героїв Дніпра, 81» від 03.08.2022 року (а.с. 11).

ОСОБА_2 є інвалідом 3-ьої групи та окрім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється батьком, ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво серія НОМЕР_2 , а.с. 34) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво серія НОМЕР_3 , а.с. 35). Крім того, останній має на утриманні дружину ОСОБА_6 , яка є вагітною.

Належних доказів про обсяг доходів та майновий стан відповідача матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, достатність та належність доказів наданих на підтвердження доводів викладених позивачем у позовній заяві доходить висновку про те, що судом першої інстанції визначено розмір аліментів, які підлягають до стягнення з урахуванням засад справедливості, розумності та виваженості.

Судом першої інстанції правильно враховано наявність у відповідача ще двох неповнолітніх дітей, окрім ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження, а також те, що на його утриманні перебуває вагітна дружина.

Відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, що свідчить про можливість ним працювати та отримувати дохід.

У той же час, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів в матеріалах справи щодо отриманих доходів відповідача, які б підтверджували його змогу сплачувати аліменти у визначеній позивачем сумі.

Проживання відповідача за кордоном протягом тривалих періодів часу не спростовує висновків суду першої інстанції в цій частині.

Крім того, обов`язок утримувати дитину покладено рівною мірою на обох її батьків.

Щодо тверджень позивача про наявність у дитини захворювань, які потребують консультацій лікарів, лікування та дотримання спеціального режиму харчування, то колегія суддів звертає увагу на те, що позивач у разі відмови батька дитини від взяття участі у додаткових витратах на дитину, що зумовлені її станом здоров`я, не позбавлена права звернення з такими вимогами до суду у порядку статті 185 СК України.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена ухвала - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Конопатського Олександра Олеговича- залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: