КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6407/2023
У Х В А Л А

21 березня 2023 року місто Київ

справа № 2609/19647/12

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Коробенка С.В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року задоволено заяву ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 22 грудня 2022 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 рокубуло залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для зазначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року за період з 08 грудня 2022 року по 21 грудня 2022 року та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

На виконання вимог ухвали на адресу Київського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій остання просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року.

На обґрунтування заяви посилалася на те, що 03 березня 2023 року вона звернулася до Начальника Головного управління Пенсійного Фонду України в місті Києві з заявою про дату отримання пенсії (21 кожного місяця) та їй надали довідку про доходи і пояснили, що відповідь буде надана лише через місяць.

Вказувала, що постановою Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року, яку вона отримала 22 листопада 2022 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року залишено без змін та звернуто увагу на те, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Зазначала, що потрібно було доплатити 34 грн., але цю суму їй ніхто не зміг позичити, тому оплатити вона змогла лише 21 грудня 2022 року, коли отримала пенсію 2300 грн.

Посилалася на те, що подача апеляційної скарги була неможлива без своєчасного усунення недоліків - повної оплати суми судового збору, що є поважною причиною пропущення строку апеляційного оскарження з 08 грудня 2022 року по 21 грудня 2022 року.

Колегія суддів вважає, що зазначені відповідачем ОСОБА_1 причини пропуску строку є неповажними виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.2 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу судового засідання від 01 вересня 2021 року, боржник ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали (т.2, а.с.47).

Дати складення повного тексту оскаржуване рішення не містить.

16 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження залишено без руху.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження визнано неподаною та повернуто відповідачу.

Постановою Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року залишено без змін.

Разом з тим, повторно апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року подана до суду 22 грудня 2022 року.

В апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_1 зазначала, що вона 22 листопада 2022 року отримала копію постанови Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року, якою ухвалу Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року залишено без змін.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року повинен відраховуватися з для отримання копії постанови Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 отримала копію постанови Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року, якою ухвалу Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року залишено без змін - 22 листопада 2022 року, отже останнім днем для подання апеляційної скарги на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року є 07 грудня 2022 року.

Апеляційна скарга була подана до суду 22 грудня 2022 року.

На обґрунтування поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги у період з 08 грудня 2022 року по 21 грудня 2022 року відповідач ОСОБА_1 вказувала на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали був пропущений у зв`язку з тим, що їй потрібно було доплатити за подачу апеляційної скарги 34 грн., але цю суму їй ніхто не зміг позичити, тому оплатити вона змогла лише 21 грудня 2022 року, коли отримала пенсію 2300 грн., що і є поважною причиною пропуску строкуна апеляційне оскарження ухвали.

Разом з тим, наведені апелянтом причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, виходячи з наступного.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 потрібно було доплатити за подачу апеляційної скарги 34 грн., але цю суму їй ніхто не зміг позичити, тому оплатити вона змогла лише 21 грудня 2022 року, коли отримала пенсію 2300 грн., не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки остання мала право відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про судовий збір» звернутися до апеляційного суду з заявою про відстрочення сплати судового збору.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду відповідачне вказала та доказів на підтвердження цього не надала.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими, неповажними, оскільки заявником не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

ЄСПЛ зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення у справі «Воловік проти України» заява №15123/03, § § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» заяви, №17160/06 та №35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової визначеності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року подана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку з урахуванням викладеного не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Коробенка С.В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: