Номер провадження: 22-ц/813/828/23
Справа № 635/2631/15-ц
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»,

відповідач ОСОБА_1 , яка діє від власного імені та від імені малолітньої ОСОБА_2 ,

треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2020 року у складі судді Прийомової О.Ю.,

в с т а н о в и в:

ПАТ«ПУМБ» звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави автомобіль AUDІ Q7 QUАТRО 4,2 FSІ, посилаючись на те, що 19.12.2006 між ЗАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір про надання в кредит 97 085 доларів США. На забезпечення договору з ОСОБА_3 укладений договір застави транспортного засобу № 5167805 від 19.12.2006, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., згідно з яким в забезпечення зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором передано в заставу банку транспортний засіб: AUDІ Q7 QUАТRО 4,2 FSІ, кузов № НОМЕР_1 , двигун V 4163, реєстраційний № НОМЕР_2 , що належав заставодавцю ОСОБА_3 . Зобов`язання за кредитним договором щодо сплати частин кредиту та нарахованих відсотків систематично не виконуються, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за вказаними платежами. 22.08.2008 приватним нотаріусом Погрібним Д.І. було вчинено виконавчий напис № 2942 про звернення стягнення на транспортний засіб AUDІ Q7 QUАТRО 4,2 FSІ, кузов № НОМЕР_1 , двигун V 4163, реєстраційний № НОМЕР_2 та за рахунок коштів отриманих від реалізації вирішено задовольнити вимоги Банку згідно кредитного договору № 5115758 від 19.12.2006. Проте, листом Орджонікідзевського ВДВС Харківського міського управління юстиції було повідомлено Банк про закінчення виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим написом нотаріуса та 27.12.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 21.12.2013 предмет застави був знятий з обліку та реалізований ОСОБА_5 , який провів другу перереєстрацію заставленого транспортного засобу та ОСОБА_6 оформив своє право власності на нього. 07.12.2015 згідно відповіді МВСУ РСЦ в Харківській області ПАТ «ПУМБ» встановлено, що спірний транспортний засіб було повторно перепродано та зареєстровано 28.10.2015 за ОСОБА_7 , а надалі за ОСОБА_8 . При цьому банк не надавав письмової згоди заставодавцю на відчуження предмета застави, ні УДАІ ГУМВС України в Харківській області на зняття з обліку спірного транспортного засобу, кредит не погашений. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. З заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , отже, смерть ОСОБА_8 стала підставою для набуття чинності відносин спадкування. ОСОБА_8 набув право власності на заставний транспортний засіб за наявності в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Протягом розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги, остаточно просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» у загальному розмірі 131 365,64 доларів США, звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб AUDІ Q7 QUАТRО 4,2 FSІ, реєстраційний номер № НОМЕР_3 , який прийнято у спадщину ОСОБА_1 від свого імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 ; встановити спосіб звернення стягнення на предмет застави продаж ПАТ «ПУМБ» предмету застави транспортного засобу: AUDІ Q7 QUАТRО 4,2 FSІ, реєстраційний номер № НОМЕР_3 , який прийнято у спадщину ОСОБА_1 від свого імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , шляхом укладання договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем; встановити, що початкова ціна продажу предмета застави підлягає визначенню незалежним суб`єктом оціночної діяльності на момент такого продажу обраним ПАТ «ПУМБ»; вилучити та передати в управління ПАТ «ПУМБ» предмет застави; надати повноваження ПАТ «ПУМБ», в тому числі, але не виключно на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , реєстраційний номер № НОМЕР_3 , із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах МВС України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для подальшої реалізації, а також надати ПАТ «ПУМБ» всіх повноважень, необхідних для продажу вказаного майна; всі судові витрати віднести на рахунок відповідача.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2020 року в задоволені позову відмовлено.

ПАТ «ПУМБ» подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Приймаючи рішення, суд не в повному обсязі з`ясував обставини справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. У випадку, якщо обтяження предмету застави було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та заставодержатель не надавав згоди на відчуження предмету застави, то новий власник не є добросовісним набувачем та зареєстроване обтяження предмету застави зберігає силу для нового власника предмету застави. Застава на спірне авто не припинила свою дію при відчуженні предмету застави заставодавцем без згоди заставодержателя та зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до відповідача. Відповідач не є добросовісним набувачем права власності на спірне рухоме майно, тому що на момент придбання автомобіля останній міг дізнатися про перебування вказаного автомобіля у заставі АТ «ПУМБ», як від попереднього його власника, так і особисто, і будь-яких перешкод для цього не було, відповідних доказів щодо зворотного відповідачем та представником суду надано не було. Судом не було встановлено фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому порушено норми як процесуального, так і матеріального права, проведено неповне та необ`єктивне дослідження наявних у справі доказів, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи 20.12.2022 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24.01.2023.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 19.12.2006 між Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 5115758, за умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 97085 доларів США, а позивальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку і строки, обумовлені договором.

В забезпечення виконання зобов`язань боржника ОСОБА_4 за кредитним договором, 19.12.2006 між Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», та ОСОБА_3 укладений договір застави транспортного засобу № 5167805, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округ Погрібною Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 4425, в заставу банку передано транспортний засіб: AUDІ Q7 QUАТRО 4,2 FSІ, кузов № НОМЕР_1 , двигун V 4163, реєстраційний № НОМЕР_2 ,що належав заставодавцю ОСОБА_3 на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 .

Банк свої зобов`язання за кредитним договором № 5115758 від 19.12.2006 виконав, надав позичальнику ОСОБА_4 кредит у розмірі 97085 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 264075224.

Довідкою про стан та історію заборгованості за кредитним договором № 5115758 від 19.12.2008 підтверджено, що ОСОБА_4 сплачувались у рахунок погашення заборгованості та відсотків кошти включно до 30.07.2008, після чого виконання зобов`язання за кредитним договором ним припинено.

22.08.2008 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібним Д.І. вчинено виконавчий напис, звернуто стягнення на автомобіль AUDІ Q7 QUАТRО 4,2 FSІ, кузов № НОМЕР_1 , двигун V 4163, реєстраційний № НОМЕР_2 .

Листом Ордженікідзевського ВДВС Харківського МУЮ № 1655 від 19.02.2015 повідомлено, що рішенням по справі № 639/9070/13 № 2/271/20 від 29.11.2013 Жовтневого районного суду м. Харкова, легковий автомобіль AUDІ Q7 QUАТRО 4,2 FSІ, кузов № НОМЕР_1 , двигун V 4163, реєстраційний № НОМЕР_2 , за рахунок коштів отриманих від реалізації якого, відповідно до виконавчого напису № 2942, вчиненого ПНХМНО ОСОБА_9 , необхідно задовольнити вимоги стягувача, визнано спільним майном та виділено у власність ОСОБА_10

27.12.2013 постановою державного виконавця повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.6 ч.1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження».

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.08.2012 за позовом банку про стягнення суми заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 солідарно стягнуто заборгованість за договором № 5115758 від 19.12.2006 в розмірі 106050,35 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 215,42 доларів США та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

21.12.2013 автомобіль AUDІ Q7 QUАТRО 4,2 FSІ, кузов № НОМЕР_1 , двигун V 4163, реєстраційний № НОМЕР_2 року був знятий з обліку та зареєстрований 15.03.2014 за реєстраційним № НОМЕР_6 за ОСОБА_5

18.07.2014 у центрі № 2 надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Харків та Харківського району підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Харківській області було здійснено перереєстрацію з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 транспортного засобу AUDІ Q7 QUАТRО 4,2 FSІ, кузов № НОМЕР_7 , двигун V 4163.

23.04.2015 у центрі № 2 надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Харків та Харківського району підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Харківській області вищенаведений транспортний засіб було знято з обліку для реалізації ОСОБА_6 .

Станом на 16.07.2015, згідно БД НАІС ДДАІ транспортний засіб AUDІ Q7, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_7 зареєстровано в ЦНП № 7102 за ОСОБА_11 .

Згодом листом № 8 від 07.12.2016 з територіального сервісного центру № 1845 Регіонального сервісного центру в Житомирській області повідомлено, що згідно наявної бази даних ТСЦ 1845-РСЦ МВС в Житомирській області, за ОСОБА_7 зареєстровано автомобіль AUDІ Q7, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_8 . Вказаний транспортний засіб знятий з обліку для реалізації 07.07.2016.

Листом територіального сервісного центру № 1845 Регіонального сервісного центру в Житомирській області 07.07.2017 підтверджено, що ОСОБА_7 зняв з обліку для реалізації авто AUDІ Q7, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_7 .

12.07.2017 ОСОБА_12 , який представляв інтереси по дорученню ОСОБА_7 , перереєстрував у сервісному центрі 7142 м. Умань вищезгаданий автомобіль на ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 отримав свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 та отримав д.н.з. НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 11.09.2018 відповідача замінено правонаступниками: ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що ОСОБА_8 є добросовісним набувачем майна, що виключає звернення стягнення на автомобіль.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду неможна, виходячи з наступного.

Статтею 572 ЦК України та статтею 1 Законну України "Про заставу" передбачено, що застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Частини перша та друга статті 590 ЦК України передбачають, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 17 Закону України "Про заставу" заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень",якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

У разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя, обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Вказаний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений у постановах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі N 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі N 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі N 463/3582/17, від 18 грудня 2019 року у справі N 619/4033/18, від 18 березня 2020 року у справі N 202/5584/18, від 07 квітня 2020 року у справі N 761/48585/18, від 09 червня 2021 року у справі N 643/1735/19, від 24 червня 2021 року у справі N 757/4536/18, від 27 липня 2022 року справі N 601/1772/20, від 21 вересня 2022 року у справі N 761/2631/21, від 26 жовтня 2022 року у справі N 199/4810/20.

Встановлено, що продаж автомобіля було здійснено без згоди заставодержателя, та на підтвердження існування приватного обтяження на час відчуження автомобіля наданий витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого видно, що 26.12.2006 за №4293429 зареєстрований договір застави рухомого майна, 25.05.2011 змінено термін обтяження до 25.05.2016. 18.12.2013 за №14079846 зареєстроване публічне обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 09.11.2015 за №15570302 зареєстроване публічне обтяження про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які не скасовані на час вирішення спору.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено законом та не суперечить змісту публічного обтяження, обтяжувач за публічним обтяженням або інша особа, на користь якої встановлено публічне обтяження, також має права, передбачені статтею 23 цього Закону для обтяжувача за забезпечувальним обтяженням.

03.03.2015 зареєстроване звернення стягнення за договором застави (а.с.37,т.3).

Враховуючи викладене, позивачем доведено, що на момент покупки відповідачем автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були зареєстровані відомості про обтяження спірного автомобіля шляхом заборони на його відчуження, а тому застава для ОСОБА_8 , який був новим власником автомобіля, зберігає свою силу, тому він не міг вважатися добросовісним набувачем. ОСОБА_8 набув право власності на автомобіль із обтяженням, а тому за непогашеної кредитної заборгованості на предмет застави, тобто автомобіль, може бути звернуто стягнення у судовому порядку.

Отже, судом першої інстанції не взятий до уваги доказ, який має істотне значення для правильного вирішення справи, а висновок суду про те, що реєстрація договору купівлі продажу уповноваженим органом не покладала на ОСОБА_8 обов`язку перевірки правомірності угоди, не може бути підставою набуття ним права власності, оскільки правове значення має факт існування обтяження у Державному реєстрі.

Крім того, існування обтяження є інформацією, яка може бути перевірена набувачем якщо він діє обачливо. Автомобіль кілька разів протягом нетривалого часу був предметом відчуження, що також є загальновідомою обставиною, на яку міг звернути увагу набувач майна ОСОБА_8 .

Недотримання органом реєстрації транспортного засобу обов`язку перевірки таких відомостей може бути підставою для стягнення з останнього збитків потерпілою особою, у цьому випадку - спадкоємцями ОСОБА_8 .

Зважаючи на викладене, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною другою статті 1281 ЦК України (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, в редакції чинній на час відкриття спадщини, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строкувимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

15.01.2018 ОСОБА_13 звернулася до суду з заявою про зупинення провадження у справі через смерть ОСОБА_8 та додала копію свідоцтва про смерть (а.с.171,т.2).

Докази того, що спадкоємці ОСОБА_8 в інший спосіб повідомили кредитора про смерть спадкодавця відсутні, відтак з цього часу 15.01.2018 кредитор міг об`єктивно довідатися про його смерть та у відповідності до вимог ч.2ст.1281 ЦК України з цього часу позивач мав пред`явити вимоги спадкоємцям померлого.

Враховуючи пред`явлення банком вимог до спадкоємців 26.06.2018, строк слід вважати дотриманим.

В позовній заяві позивачем наведений розрахунок боргу в розмірі 131365,64 доларів США, з яких заборгованість за сумою кредиту 74236,80 доларів США, заборгованість за процентами - 57128,84 доларів США станом на 09.03.2015.

Встановлено, що сторони в кредитному договорі визначили строк кредитування до 19.12.2011, тому нарахування процентів за користування кредитом можливе лише до 19.12.2011, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилось зі спливом строку кредитування.

У постановах від 18 січня 2022 року у справі N 910/17048/17 та від 28 березня 2018 року N 444/9519/12, ВС виклав правовий висновок про те, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України,яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розрахунок боргу свідчить про те, що станом на час закінчення строку договору розмір заборгованості за процентами складає 29340,66 доларів США, проценти в розмірі 27788,18 доларів США нараховані за період з 13.12.2011 до 09.03.2015, тому не можуть бути зараховані в суму заборгованості, яку повинен визначити суд, звертаючи стягнення на предмет застави (а.с.5-6,т.1).

Як установлено в частині першій статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 6 договору застави транспортних засобів від 19.12.2006 заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється на вибір заставодержателя на підставі виконавчого напису нотаріуса, за рішенням суду, шляхом позасудового врегулювання відповідно до чинного законодавства України.

Визначені цим договором способи звернення стягнення на предмет застави не перешкоджають заставодержателю застосувати інші способи звернення стягнення на предмет застави, встановлені чинним законодавством України та/або письмовою домовленістю сторін. У разі якщо визначені цим договором та/або чинним законодавством заходи позасудового врегулювання з будь-яких причин не призвели до задоволення вимог заставодержателя в повному обсязі, заставодержатель вправі в будь-який час припинити процедуру позасудового врегулювання та звернути стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за рішенням суду (за вибором заставодержателя).

У разі виникнення у заставодержателя права звернути стягнення на предмет застави заставодержатель має право від свого імені продати предмет застави будь-якій особі шляхом укладення з нею відповідного договору купівлі-продажу.

Тобто у вказаному договорі сторони досягли згоди щодо способів звернення стягнення на предмет застави як на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса, так і шляхом позасудового врегулювання, а також передбачили можливість продажу майна третій особі у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив звернути стягнення на автомобіль шляхом його продажу будь-якій третій особі - покупцю від імені власника у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

У пункті 4 частини другої статті 25 Закону № 1255-IV передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

В частині третій вказаної статті зазначено, що якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

При цьому в статті 26 Закону № 1255-IVвизначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до частини першої цієї статті обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З системного аналізу пункту 4 частини другої статті 25 і статті 26 Закону № 1255-IV вбачається, що суд з урахуванням специфіки застави може застосувати такий спосіб звернення стягнення визначений в ст.26 Закону № 1255-IV.

Подібні за змістом висновки викладені в постанові ВП ВС 13.07.2022 №645/6151/15.

Водночас ані умови договору, ані правила Закону України ««Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не визначають права обирати суб`єкта оцінки лише на вибір кредитора, тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Вимоги про вилучення та передачу майна не відносяться до способів захисту прав, тому задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позову з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2020 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в загальному розмірі 103577,46 доларів США, з яких заборгованість за тілом кредиту -74236,80 доларів США, за процентами - 29340,66 доларів США звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб: AUDI Q7 QUATRO 4.2 FSI, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , двигун V-4163, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який прийнято у спадщину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діє від свого імені та імені малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом укладання договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем з встановленням початкової ціни незалежним суб`єктом оціночної діяльності на момент такого продажу, з наданням ПАТ " ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК " прав та повноважень на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу AUDI Q7 QUATRO 4.2 FSI, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , двигун V-4163, реєстраційний номер НОМЕР_3 , із зняттям транспортного засобу з обліку в органах Міністерства внутрішніх справ України для подальшої реалізації.

В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 24.01.2023

Головуючий:

Судді: