РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А. ,

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся в суд із даним позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.02.2021 відносно ОСОБА_1 , який перебуває на посаді прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області, на веб-сайті «БУГ», оприлюднено інформаційний матеріал з дописом «Опубілкували відео, як п`яний прокурор у Нововолинську втікав від поліції», в якому містяться відомості, що стосуються ОСОБА_1 та порушують його особисті немайнові права.

Власником та особою, якій належить Інтернет-видання «БУГ», є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , основним видом господарської діяльності якої є оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність.

05.02.2022 на електронну пошту Інтернет-видання «БУГ» було надіслано вимогу про спростування висвітленої на веб-сайті та особистій сторінці в соціальній мережі «Facebook» недостовірної інформації щодо ОСОБА_1 , аргументуючи, що оприлюднивши даний допис, інформаційним виданням було порушено ділову репутацію ОСОБА_1 , оскільки інформація містить в собі упереджене ставлення до представника правоохоронного органу, яким є ОСОБА_1 , та підриває авторитет прокуратури. Однак жодної реакції на вищевказану вимогу, в тому числі відповіді, Інтернет-видання «БУГ» не надало.

Зазначає, що з огляду на зміст опублікованого матеріалу, спосіб формування та викладення тверджень, читачам нав`язують думку та формують негативне ставлення до ОСОБА_1 . Сам матеріал є упередженим до ОСОБА_1 , оскільки його коментарів з цього приводу не надано, частина негативних фактів щодо нього не містять джерел, оціночні судження журналістів в матеріалі спрямованні не на його користь, тобто явно простежуються намір засобів масової інформації показати ОСОБА_1 в негативному світлі.

В результаті опублікуванння матеріалу ОСОБА_2 , якій належить Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », було порушено особисті немайнові права ОСОБА_1 , викладена інформація є недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_1 .

Просить визнати недостовірною і такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_1 інформація, що міститься в дописі Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , під назвою «Опубілкували відео, як п`яний прокурор у Нововолинську втікав від поліції» на власному веб-сайті, в частині того, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, намагався уникнути відповідальності, намагався «підкупити» лікарів.

15.03.2023 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обгрунтовує тим, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки ОСОБА_2 не є власником Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в також доменного імені, за адресою якого було розміщено спірний інформаційний матеріал. ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 04.01.2022, а інформаційний матеріал на Інтернет-виданні «БУГ» було опубліковано 05.02.2021. Станом на 05.02.2021 відповідач працювала в ТзОВ «Володимир-Волинське агенство телевізійного мовлення «Володимир» на посаді журналіста, що підтверджується відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб. Також зазначає, що опубліковані оціночні судження на сайті Інтернет-видання «БУГ» є достовірними та такими, що відповідають дійсності. Крім того, позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки позовна давність для спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації встановлюється в один рік. Враховуючи, що інформація була поширена 05.02.2021, а позивач звернувся із позовом лише 17.02.2022, тобто більше ніж через рік з моменту поширення інформації, а тому пропустив строк позовної давності.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак подали заяву в якій просять вимоги задовольнити, розгляд справи проводити у їхній відсутності.

Представник відповідача подав заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, розгляд справи проводити за його відсутності та відповідача.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 05.02.2021 на веб-сайті «БУГ», оприлюднено інформаційний матеріал з дописом «Опубілкували відео, як п`яний прокурор у Нововолинську втікав від поліції», в якому містяться відомості, що стосуються ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що власником та особою, якій належить Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , основним видом господарської діялності якої є оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність.

На думку позивача, в результаті опублікуванння матеріалу ОСОБА_2 , якій належить Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », було порушено особисті немайнові права ОСОБА_1 , викладена інформація є недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_1 .

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з ч.4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

При розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" у пунктах 9-12 роз`яснив судам, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Верховним Судом України, Верховним Судом щодо визначення належного відповідача у разі поширення інформації в мережі Інтернет, яку позивач просить спростувати, сформовано сталу судову практику, у тому числі щодо фіксації (збір, надання) доказів, їх допустимість та достовірність, експертизи у сфері телекомунікаційних систем, дослідження змісту веб-сторінок, оцінки електронних доказів (копій) ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі N 905/902/20, провадження N 12-52 гс 21, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі N 927/791/18).

Власники веб-сайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних веб-сайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) достовірну інформацію про себе. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на веб-сайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника веб-сайту, передбачену пунктом "в" цієї частини (частина одинадцята статті 52-1 Закону України "Про авторське право та суміжні права").

Адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, функції якого здійснює об`єднання підприємств "Український мережевий інформаційний центр" (частина третя статті 56 Закону України "Про телекомунікації", розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 липня 2003 року N 447-р "Про адміністрування домену.UA"). ОП "Український мережевий інформаційний центр" акредитувало Центр компетенції для надання послуг, пов`язаних із фіксацією поширення інформації в Інтернет.

Вказана правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 лютого 2020 року у справі N 742/3812/18; від 25 листопада 2020 року у справі N 753/7666/19, від 01 грудня 2021 у справі N 742/287/17 та інших.

Представник відповідача у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позову. Основним обгрунтуванням відзиву зазначив те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, оскільки не є власником Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також власником доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою якого було розміщено спірний інформаційний матеріал та не поширювала інформацію про позивача.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 04.01.2022, основним видом господарської діяльності якої є оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність. Тобто на день публікації спірного інформаційного матеріалу 05.02.2021, ОСОБА_2 не була зареєстрована фізичною особою підприємцем.

Також відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб підтверджується, що станом на 05.02.2021 ОСОБА_2 працювала в ТзОВ «Володимир-Волинське агенство телевізійного мовлення «Володимир» на посаді журналіста.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Однак всупереч наведених норм, позивач та його представник не надали суду жодних доказів, котрі б підтверджували, що ОСОБА_2 є автор відповідного оспорюваного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта на якому було розміщено даний матеріал.

Також позивач та його представник не подавали суду клопотань про витребування доказів, зокрема даних про власника веб-сайта, власника доменного імені за адресою якого було розміщено спірний інформаційний матеріал.

За відсутності обгрунтованого клопотання позивача про витребування доказів, відповідно до вимог ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази на підтвердження доводів позивача, зокрема щодо власника веб-сайта, власника доменного імені, оскільки це суперечить принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд дійснює розгляд даної справи на підставі поданих аозивачем доказів.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позивач та його представник не довели, що саме ОСОБА_2 поширила (опублікувала) оспорювану інформацію та/або є власником веб-сайта на якому було розміщено даний матеріал, тобто є належним відповідачем, а тому слід відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 12,81,89,265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 11.05.2023.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А Каліщук