07.04.2023 227/3877/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 квітня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.,

за участю секретаря с/з Кругової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він здійснює підприємницьку діяльність та 23.06.2020 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу товару № 23-06-20, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 придбала у нього металопластикові вироби балкон, у комплектації та розмірах відповідно до акту заміру від 23.06.2020р. загальною вартістю 22000 грн., для установки у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де вони мешкають разом з чоловіком співвідповідачем ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_2 внесла попередню оплату у розмірі 11000 грн, залишок суми 11000 грн вона повинна була вносити у відповідності до графіку за 2 місяці рівними сумами не пізніше 30 числа кожного місяця по 5500 грн, остання дата платежу 30.08.2020 року. 07.07.2020 року відповідачу було передано і ним прийнято, і встановлено як конструктивну частину її квартири силами позивача. Відповідачами в порушення умов договору ні до 30.07.2020 року, ні до 30.08.2020 року не було проведено оплату залишку суми придбаного товару, в зв"язку із чим 13.10.2020 р. на адресу відповідача було направлено повідомлення вимогу про проведення оплати боргу за договором протягом доби з моменту отримання повідомлення, але оплата так і не була проведена. Пунктом 5.2 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасної оплати товару або її частини, покупець зобов`язується сплатити пеню у розмірі 3 % від суми боргу за кожен день заборгованості та інфляційне збільшення. Позичав просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором у розмірі 11000 грн, пеню 125730,00 грн, інфляційне збільшення суми боргу - 1149,91грн, судові витрати 3433,94 грн.

Сторони в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. Від позивача надійшла заява з проханням проводити судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Від відповідачів жодних доказів поважності неявки або заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідачів.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та доказ в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матералів справи, між сторонами було укладено договір купівлі-продажу товару № 23-06-20 від 23.06.2020 року, згідно якого продавець - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зобов`язався передати у власність покупця ОСОБА_2 металопластиковий виріб - балкон на суму 22000 грн, а ОСОБА_2 зобов`язалась прийняти та оплатити їх. За умовами договору передплата за товар становить 11000 грн, сума залишку 11000 грн на 2 місяці, щомісячний внесок 5500 грн не пізніше 30 числа кожного місяця, дата останнього внеску 30.08.2020 року (а.с. 9).Матеріал, колір конструкцій та доповнень, розміри, тип відкривання та скління, характер послуг, ціни та кількість погоджені сторонами, про що свідчить особистий підпис відповідача (а.с. 10)

Повідомленням від 13.10.2020 року позивач повідомляв відповідача ОСОБА_2 про невиконання обов`язків за договором купівлі-продажу товару № 23-06-20 та необхідність оплати залишку боргу протягом 24 годин після отримання листа-повідомлення (а.с.11). Як зазначає позивач, сума боргу відповідачами не сплачена до цього часу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ч. 1 ст. 694 ЦК України, договором купівлі - продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу.

Частиною 1 статті 695 ЦК України встановлено, що договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).Згідно ст. 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно Договору № 23-06-20 від 23.06.2020 року, його укладено між позивачем ФОП ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 . У свою чергу відповідач по справі ОСОБА_3 не є стороною договору і не може нести солідарної відповідальності за даним договором, а отже в частині позовних вимог до ОСОБА_3 слід відмовити в повному обсязі. Таким чином, єдиним боржником по зобов`язанням за договором № 23-06-20 від 23.06.2020 року є відповідач ОСОБА_2 .

З урахуванням того, що відповідачем не надано доказів про сплату боргу, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума заборгованості за договором у розмірі 11000,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення пені за невиконання умов договору, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що розмір неустойки( 125 730 грн.), розрахований за умовами договору, укладеного між сторонами, перевищує більш ніж в десять разів розмір боргу відповідача за договором, суд вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України неустойка має бути зменшена до розміру заборгованості за договором, тобто до 11 000,00 грн.

Такий висновок повністю узгоджується з позиціями, які містяться у постанові Верховний Суд України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Окрім того, суд вважає, що на підставі ст.625 ЦК УКраїни з відповідача підлягає стягненню втрати від інфляції у розмірі 1 149,91 грн.

З урахуванням встановлених обставин справи, перевірки їх доказами та проведення розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача основної заборгованості за договором купівлі-продажу № 23-06-20 від 23 червня 2020 року у розмірі 11 000,00 грн, пені в розмірі 11 000,00 грн, та інфляційного нарахування на суму боргу в розмірі 1 149,91 грн, що разом становить 23149,91 грн.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1378,80 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 231 гривню 50 копійок.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне:

Згідно ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивач надав суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмір 2000 грн., копію договору доручення про надання правової (правничої) допомоги від 15.09.2021 року, не посвідчену належним чином, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 5 від 21.09.2021 р. на суму 2000 грн.

Згідно ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West

Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору доручення про надання правової (правничої) допомоги від 15.09.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 5 від 21.09.2021 р. на суму 2000 грн, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та приходить до висновку про необхідність стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 81, 83, 223, 264-265, 280-285, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , заборгованість за договором купівлі-продажу товару № 23-06-20 від 23 червня 2020 року у розмірі 23 149 гривень 91 копійка, яка складається з основної заборгованості за договором у сумі 11000,00 гривень, пені в розмірі 11000,00 гривень, та інфляційного нарахування на суму боргу в розмірі 1149,91 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 231гривню 50 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень 00 коп, а всього : 2231 гривню 50 коп.

Іншу частину понесених позивачем судових витрат залишити за позивачем.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

07.04.2023Суддя В.В. Корнєєва