06.03.2023
Справа № 642/1054/23
Провадження 2-з/642/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

06 березня 2023 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

03 березня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу, ОСОБА_3 в межах суми позовних вимог 5 429 858,00 грн.: житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:237; земельну ділянку, кадастровий номер :02:005:0536, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

В обґрунтування підстав заявник вказує, позивач має намір звернутись до Ленінського районного суду м. Харкова про стягнення заборгованості за партнерською угодою від 10.01.2022. ОСОБА_4 є громадянином Ізраїлю, має посвідку на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_1 від 10.07.2017 та зареєстроване місце проживання в Україні. ОСОБА_5 здійснює господарську діяльність в Україні як Фізична особа-підприємець, є директором та учасником зареєстрованих в Україні юридичних осіб. У 2018 році пан ОСОБА_6 зі своїм знайомим ОСОБА_3 , громадянином Болгарії домовилися створити юридичні особи у Болгарії, де пан ОСОБА_7 мав зв`язки для ведення господарської діяльності. Відповідач має посвідку на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_2 від 25.02.2005 та зареєстроване місце проживання в Україні. Як і позивач він здійснює господарську діяльність в Україні як Фізична особа-підприємець, е директором та власником зареєстрованих в Україні юридичних осіб. Суть спору 08 лютого 2018 року була зареєстрована компанія «EK» OOD (реєстраційний номер 204990128, адреса: АДРЕСА_2 ). Статутний фонд становив 10 000 болгарських левов, при цьому позивачу належала доля у статутному у розмірі 49,00% вартістю 4 900,00 болгарських левов, а відповідачу - 51% вартістю 5 100,00 болгарських левов. 23 липня 2021 року була зареєстрована компанія «ЕК Істейд» OOD (реєстраційний номер 206594907, адреса: Болгарія, м. Пловдів, р-н Центральний, Восточная, 59). Статутний фонд становив 1 000 болгарських левов, при цьому пану ОСОБА_6 належить доля у статутному у розмірі 50,00% вартістю 500,00 болгарських левов, та пану ОСОБА_7 - 50% вартістю 500,00 болгарських левов (Додаток N10). Директором обох підприємств був обраний пан ОСОБА_7 . В результаті подальшої діяльності були здійснені дії щодо поставки обладнання, фінансування поточної діяльності, покупки обладнання і устаткування, отримання кредиту тощо.Наприкінці 2021 року сторони домовилися, що створені болгарські підприємства повинні перейти повністю у власність відповідача. Сторони провели консультації зі своїми бухгалтерами щодо підсумку своєї участі у болгарських підприємствах, зустрілися 10.01.2022 у місті Києві і підписали Партнерську угоду (далі - Угода), згідно з якою домовились, про те що: пан ОСОБА_6 виходить з учасників «EK» OOD та «EK Істейд» OOD (п.1 Угоди); пан ОСОБА_7 виплачує пану ОСОБА_6 за його долю у статутному фонді « ІНФОРМАЦІЯ_1 » OOD 75 000,00 евро у строк до 01.10.2022;пан ОСОБА_7 виплачує пану ОСОБА_6 за його долю у статутному фонді «EK» OOD 240000,00 Євро по 10 000 Евро щомісяця, починаючи з січня 2022 року (п.2.2. Угоди); пан ОСОБА_7 виплачує пану ОСОБА_6 як учаснику «EK» OOD суму у розмірі 45 174 Євро за обладнання, яке було поставлено на «EK» OOD з України до 30.04.2022; сторони продовжують сумісну діяльність у подальшому на умовах, обумовлених у п. 3 Угоді. Від виплат по пункту 2.2. Угоди Відповідач ухиляється. Сума невиконаного грошового зобов`язання становить 14 0000, 00 євро. Мотиви, які спонукали позивача обрати такий вид захисту, гуртуються саме на недобросовісній поведінці відповідача, яка свідчить про високий, потенційний ризик істотного ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у даній справі. Вважають, що існує ризик імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Враховуючи наведені обставини та вимоги законодавства, суд приходить висновку про необхідність забезпечення позову, оскільки вказане буде співмірним із можливими заявленими позовними вимогами.

Такий вид забезпечення позову є співмірним і відповідає заявленим позовним вимогам, є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення.

При цьому таке забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Так, відповідно до ч.2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Оскільки цивільний процесуальний закон, а саме ст.ст.149-150 ЦПК України передбачає можливість обмеження особи у здійсненні права власності при вжитті заходів забезпечення цивільного позову зокрема шляхом накладення арешту на частку в статутному капіталі, то такі дії суду відповідають приписам Конституції України і діючому законодавству.

При цьому, суд враховує, що в даному випадку відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства суд вирішує лише процедурне питання про забезпечення позовних вимог, не позбавляючи ОСОБА_3 права власності на належне йому майно та не обмежуючи їх.

Суд роз`яснює ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 4 ст.152, ч. 1 ст.157 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.149-153,258-261,353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу, ОСОБА_3 в межах суми позовних вимог 5 429 858,00 грн.:

житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:237;

земельну ділянку, кадастровий номер :02:005:0536, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом 10 днів.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.М. Гримайло