Ухвала

Іменем України

09 травня 2023 року

м. Київ

провадження № 22-з/824/552/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Стрижеуса А. М.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

про ухвалення додаткової постанови

у цивільній справі №753/2793/22

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

У С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди з ухваленням нового судового рішення в цій частині та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 41 044,18 грн.

11 квітня 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , подав до суду заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій просив стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн, які понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

До заяви, окрім іншого, ОСОБА_1 також долучив докази надсилання їїі копії для позивача.

Від позивача не надходило заперечень на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови.

Дослідивши матеріали справи разом із заявою про ухвалення додаткової постанови, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду, з наступних підстав.

За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

При цьому, за приписами ч. 1, ч. 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат на правничу допомогу здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначив орієнтовного (попереднього) розрахунку судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Також ОСОБА_1 не звертався до суду з окремою заявою, в якій би зазначив орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу. Розрахунок витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 зазначив вже в заяві про ухвалення додаткової постанови, до якої і долучив докази понесення таких витрат.

Разом з тим, незважаючи на те, що ОСОБА_1 з апеляційною скаргою не надано попереднього розрахунку судових витрат, які він очікує понести в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови, з огляду на таке.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах №922/676/21 від 14.12.2021, №905/716/20 від 08.04.2021, №916/2087/18 від 31.03.2021 та №922/3812/19 від 10.12.2020 зазначено, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Отже, подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, проте залишається на розсуд суду.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 не долучив доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Як вже вказувалося вище, постанову за результатами розгляду апеляційної скарги Київським апеляційним судом постановлено 29.03.2023.

З наведеного слідує, що до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у справі Москалець І. В. не подавав доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу.

Також матеріали справи не містять доказів, що позивач, як того вимагає ч. 8 ст. 141 ЦПК України, протягом п`яти днів після постановлення апеляційним судом постанови, а саме до 03.04.2023 включно, подав докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції лише 11.04.2023, тобто разом із заявою про ухвалення додаткової постанови.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу надані ОСОБА_1 поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, яка регламентує залишення без розгляду заяви про розподіл судових витрат у такому випадку.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови.

На підставі викладеного та керуючись ч. 8 ст. 141, 268, 270, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про ухвалення додаткової постанови - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

А. М. Стрижеус