Справа № 212/1098/20
У Х В А Л А

13 лютого 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Пустовіта О.Г., за участю секретаря судового засідання Голуб О.В., представника скаржника адвоката Павленка В.В., стягувача ОСОБА_1 , представника ДВС Корсака О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Піденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), сторони виконавчого провадження № 68171877 - стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2022 року представник скаржника адвокат Павленко В.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якому просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Покровського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Сокол Г.Л. по розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 68171877 від 21.06.2022 року, за яким рахується заборгованість зі сплати аліментів на суму 28274,30 гривень; визнати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 68171877 від 21.06.2022 року неправомірним; зобов`язати Покровський ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) усунути порушені права боржника шляхом здійснення нового розрахунку заборгованості, враховуючи сплату останнім на користь стягувана грошових коштів в сумі 271 819,79 гривень.

В обґрунтування скарги зазначено, що 02.04.2020 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/1098/20 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви - 13 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

На разі на виконанні Покровського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області перебуває відповідне виконавче провадження під № 68171877.

Однак про наявність такого виконавчого провадження як і рішення суду ОСОБА_2 дізнався лише коли йому арештували банківські рахунки. При тому що він добровільно платив аліменти на користь ОСОБА_1 весь час після того як вони перестали жити разом. Для цього через тяжку економічну ситуацію в Україні - ОСОБА_2 поїхав на заробітки до Польщі і звідти, зі свого польського банківського рахунку перераховував ОСОБА_1 грошові кошти на утримання їх спільних дітей. Після того як йому арештували банківські рахунки останній 29.04.2022 року звернувся до державного виконавця Сокол Г.Л. та подав їй заяву про перерахунок заборгованості, до якої додав усі квитанції про сплату коштів на рахунок ОСОБА_1 на загальну суму 271 819,79 гривень.

Після чого 21.06.2022 року державним виконавцем все ж таки було проведено перерахунок заборгованості та надано ОСОБА_2 . Згідно даного розрахунку заборгованості вбачається, що частину квитанцій про сплату коштів від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 виконавець врахувала, а іншу(значно більшу частину) не врахувала, при тому, що усі перекази грошових коштів були зроблені з одного і того ж рахунку боржника на один і той же рахунок стягувача. На підтвердження сплати аліментів надано квитанції, які підтверджують банківські перекази грошових коштів з рахунку ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 . Загальна сума сплачених платежів, копії квитанцій яких ми додаємо до скарги(починаючи з листопада 2019 року), на користь ОСОБА_3 становить 271 819,79 гривень.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Державний виконавець Корсак О.Ю. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Просив в задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає обсяг процесуальних прав і обов`язків державного виконавця, які мають здійснюватися лише в межах виконавчого провадження і у точній відповідності до Закону, щоб не допускати у своєї діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження № 68171877 з примусового виконання судового наказу № 212/1098/20, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини, починаючи з 13.02.2020 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Положеннями ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі, зокрема, виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, подання заяви стягувачем або боржником. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві полювання, тимчасове обмеження у праві користування зброєю, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Судом встановлено, що у виконавчому провадженні є підтвердження сплати ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей на загальну суму 271819,79 грн., копії квитанції про сплату аліментів підтверджують факти сплати ОСОБА_2 в період з листопада 2019р. по травень 2022р.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої державним виконавцем Сокол Г.Л., у ОСОБА_2 станом на 01.06.2022 року наявна заборгованість в сумі 28274,30 гривень.

Однак скаржником надано квитанції на сплату заборгованості на суму 271 819,79 грн.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_2 щодо неправомірних дій державного виконавця по підготовці та складенню розрахунку заборгованості заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судом, при проведенні перерахунку заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем не враховано всі надані платіжні документи.

Тому розрахунок заборгованості є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином дії державного виконавця були вчинені не у відповідності до Закону та призвели до порушення прав скаржника та засад виконавчого провадження, згідно якого виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що органом ДВС було порушені права ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що вказана скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.12,13,447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Піденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), сторони виконавчого провадження № 68171877 - стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Покровського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Сокол Г.Л. по розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 68171877 від 21.06.2022 року, за яким рахується заборгованість зі сплати аліментів на суму 28274,30 гривень.

Визнати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 68171877 від 21.06.2022 року неправомірним.

Зобов`язати Покровський ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) усунути порушені права боржника шляхом здійснення нового розрахунку заборгованості, враховуючи сплату останнім на користь стягувача грошових коштів в сумі 271 819,79 гривень.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 17.02.2023 року.

Суддя О. Г. Пустовіт