ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3157/23 Справа № 212/5169/22 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М.Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Шумило І.В.

сторони справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2022 року, ухваленого суддею Власенко М.Д. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 28 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка від професійного захворювання.

В обґрунтування позову зазначила, що з липня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Чоловік позивача працював на підприємстві відповідача з 13.01.1966 року по 11.10.1994 року підземний кріпильником, підземний бурильником шпурів, стропальником, вантажником.

У 1976 році Українським НД інститутом промислової медицини чоловіку позивача встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба І-ІІ ст., плечолопатковий периартрит, двобічний кохлеарний неврит слухових нервів з помірним зниженням слуху, туговухість 2 ст.; у 1995 році - ТНТ катаракта І ст.; у 1996 році - силико-туберкульоз першої стадії, пізній, дисимінований туберкульоз легень, фаза ущільнення.

У 1999 році за висновком МСЕК ОСОБА_2 встановлено 70 % втрати професійної працездатності.

З травня 2018 року ступінь втрати працездатності становила 80 %, а також встановлено ІІ групу інвалідності безстроково.

Через професійні захворювання чоловіка, він постійно лікувався, майже не бував вдома, працювати не міг, не виконував навіть легку домашню роботу. Також, чоловік позивача переносив фізичні страждання: мав постійну слабкість у всьому тілі, кашель, обмеження рухів від болі у стопах та гомілках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер, відповідною довідкою МСЕК підтверджено причинний зв`язок з отриманим за життя професійним захворюванням.

Позивач переносить моральні страждання та переживання, почуває себе самотньою. Винним у смерті свого чоловіка позивач вважає підприємство відповідача, яке не створило безпечні та нешкідливі умови праці.

Просила стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на свою користь моральну шкоду завдану смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання у розмірі 450 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка від професійного захворювання задоволені частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових стягнень і платежів.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судові витрати в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну судового рішення в частині збільшення стягнутої судом моральної шкоди до заявлених у позові вимог, тобто до 450 000 грн.

При цьому, позивач вважає, що визначена судом сума моральної шкоди 200 000 грн. є дуже заниженою навіть від заявленою нею суми. Вказує, що на підприємстві відповідача її чоловік ОСОБА_2 пропрацював з 13.01.1966 по 11.10.1994 на шахті «Октябрська» підземним кріпильником, підземним бурильником шпурів, стропальником, вантажником та отримав три професійні захворювання, які йому були встановлені у різний час. У 1997 році вібраційна хвороба І-ІІ ст.Плечолопатковий периартрит; 1995 рік - ТНТ катаракта І ст..; 1996 рік - силико-туберкульоз першої стадії, пізній. Дисимінований туберкульоз легень, фаза ущільнення та у травні 1999 року висновком МСЕК чоловіку було встановлено 70% втрати професійної працездатності, яка з травня 2018 року становила вже 80% та була встановлена друга група інвалідності за 4 профзахворюваннями безстроково.

Позивач вважає, що судом не враховано характер її моральних страждань, що є дуже великими через смерть чоловіка пов`язану з отриманими ним на підприємстві відповідача професійними захворюваннями, що підтверджено Довідкою обласного МСЕК №2.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач АТ "Кривбасзалізрудком" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та правильне визначення судом розміру моральної шкоди.

24.02.2023 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява позивача ОСОБА_1 про проведення апеляційного розгляду справи за її відсутності, просить задовольнити її апеляційну скаргу в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 працював на підприємстві відповідача з 13 січня 1966 року по 11 жовтня 1994 року на різних посадах, що підтверджено копією трудової книжки (а.с.11-12).

25 липня 2015 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 25 липня 2015 року Жовтневим відідом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №494 (а.с.13).

Згідно відповіді з Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував страхові виплати в Криворізькому відділенні з 01 квітня 2001 року по 18 травня 2022 року за наслідками професійного захворювання. Згідно повідомлення НДІ проммедицини про хронічне професійне захворювання (отруєння) від 02 листопада 1976 року, ОСОБА_2 встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба першої стадії з ангіоспасиичним синдромом, двосторонній неврит слухових нервів. Виробничий фактор, що викликав захворювання - вібрація та шум. (а.с.51).

Згідно довідки МСЕК від 24 травня 2018 року ОСОБА_2 при повторному переогляді встановлено ІІ групу інвалідності, а також 80 % втрати професійної працезданості: 65 % - коніотуберкульоз + ХОЗЛ, 5 % - вібраційна хвороба, 5 % - туговухість, 5 % - катаракта з 07 травня 2018 року безстроково (а.с. 19).

З рецензії на амбулаторну карту ОСОБА_2 , складену завідувачем амбулаторії №1 КНП «ЦПМСД №3» КМР вбачається, що 06.05.1999 року висновком МСЕК йому вперше встановлено ІІ групу інвалідності та 70% втрати працездатності внаслідок профзахворювання.

26.04.2001 року при повторному огляді висновком МСЕК встановлено ІІ групу інвалідності, 70% втрати працездатності за профзахворюванням безстроково.

З 2015 року майже щорічно лікувався в умовах ІПМ та кардіологічного відділення, стан погіршувався.

24.05.2018 року висновком МСЕК встановлено безстроково ІІ групу інвалідності, 80 % втрати професійної працездатності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, діагноз: ракова інтоксикація, поліорганна недостатність, злоякісне утворення у лівій легені, коніотуберкульоз, сидеросилікоз, ХОЗЛ, ХІХС, що також підтверджено і свідоцтвом про смерть, актовий запис № 899 (а.с.14-15, 20).

Довідкою МСЕК від 29 серпня 2022 року підтверджено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням, отриманим ним за життя (а.с.21).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що відповідач є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві як дружині померлого, який не створив безпечні умови праці на підприємстві, де працював померлий ОСОБА_2 , тим самим порушивши норми ст.153 КЗпП України, ст.17 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, взяв до уваги обставини виникнення професійних захворювань та смерті чоловіка позивача, період його роботи на підприємстві відповідача, характер і тривалість моральних страждань позивача, наслідки, що наступили та їх невідворотність - втрата близької людини, зміну звичного ритму життя після смерті чоловіка та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості визначив до стягнення моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та частково погоджується з доводами позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012).

Згідно ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 Постанови "Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.17 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Судом встановлено, що смерть чоловіка позивача настала внаслідок професійних захворювань, отриманих останнім під час праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Отже, з аналізу вищевказаних норм слідує, що право на відшкодування моральної шкоди позивачу як члену сім`ї потерпілого виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Позивачем надано достатні, належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позових вимог, а також на підтвредження права на отримання відшкодування моральної шкоди як дружини померлого, при цьому факт перебування позивача у шлюбі з померлим ОСОБА_2 на момент його смерті не спростований відповідачем.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 , яка пов`язана з отриманими ним під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на її користь та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги, що внаслідок отриманих чотирьох професійних захворювань, внаслідок, яких чоловіку позивача у травні 2018 року було встановлено 80% втрати професійної працездатності та встановлено 2 групу інвалідності безстроково з 07.05.2018 року та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з діагнозом ракова інтоксикація, поліорганна недостатність, злоякісне утворення у лівій легені, коніотуберкульоз, сидеросилікоз, ХОЗЛ, ХІХС, позивачу, як дружині померлого завдано моральної шкоди втратою близької людини, яку неможливо оцінити в повному обсязі, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити цей розмір зі 200 000 грн. до 380 000 грн.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації позивачу моральної шкоди, пов`язаної зі смертю її чоловіка через отримані останнім професійні захворювання на підприємстві відповідача буде 380 000 грн.

Враховуючи, те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення суду в частині збільшення суми моральної шкоди, відповідно збільшенню підлягає і сума судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог, з 2000 грн. до 3800 грн., що становить 1% від суми задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог.

Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 5700 грн. за подачу позивачем апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2022 року в частині розміру моральної шкоди і судового збору змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача ОСОБА_1 з 200 000 (двісті тисяч гривень) грн. до 380 000 (триста вісімдесяти тисяч гривень) грн., відповідно збільшивши розмір судового збору з 2000 грн. до 3800 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 5700 грн. (п`ять тисяч сімсот гривень) за подачу позивачем апеляційної скарги на рішення суду.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: