Справа № 530/259/21
Провадження № 2/526/14/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Тищенко Л. І.

з участю секретаря Синепол С. А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агроекологія» про визнання неукладеним договору оренди, припинення права оренди та про повернення земельної ділянки,

у с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Школьний В. А. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Приватного підприємства «Агроекологія» про визнання неукладеним договору оренди, припинення права оренди та про повернення земельної ділянки.

Вимоги позову мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,5901 га з кадастровим номером :00:035:0025, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та належить йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ПЛ №051811, виданого 18.12.2001 Ставківською сільською радою Зіньківського району Полтавської області на підставі рішення 23-ї сесії 23-го скликання Ставківської сільської ради від 01.04.2001 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18.12.2001 за №708.

У 2001 році, між ОСОБА_1 та ПП «Агроекологія», був укладений договір оренди вказаної землі, строк дії якого 6 років. У 2008 році він дізнався, що вказаний договір оренди земельної ділянки був продовжений ПП «Агроекологія». Але самого договору чи додаткової угоди про продовження договору оренди землі йому надано не було і він вважав, що вказаний договір оренди його земельної ділянки на підставі ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, продовжено на той самий строк. У 2014 році він став цікавитись у ПП «Агроекологія» щодо можливості продовження вказаного договору земельної ділянки та умов договору оренди, але відповіді від відповідача не отримав. У 2015 році він дізнався зі слів власників інших земельних ділянок, що посадовці ПП «Агроекологія» займаються підробкою договорів оренди землі, підписуючи їх замість орендодавців.

Отримавши у 2015 році договір оренди його земельної ділянки від 15.01.2008 та ознайомившись з його текстом, він дізнався, що вказаний договір укладений між ним та ПП «Агроекологія» в особі директора Лубенця В. П., строк дії якого 25 років. Проте вказаного договору він не підписував та ніколи не підписав би на таких умовах. У договорі мається відмітка про його реєстрацію у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП « Центр ДЗК при Держкомземі України» 11.02.2009 за № 42. Оскільки вказаний договір ОСОБА_1 не підписував, тому звернувся до поліції із заявою про його підроблення. У ході розслідування кримінального провадження №0000318 від 09.08.2016 за ч.1 ст. 358 КК України було проведено почеркознавчу експертизу, згідно висновку якої № 1577 від 01.09.2016 було підтверджено, що підпис орендодавця на договорі оренди землі від 15.01.2008 виконаний не ним, а іншою невідомою особою.

Враховуючи, що ПП «Агроекологія» самовільно, без згоди власника земельної ділянки зайняло належну ОСОБА_1 земельну ділянку, тому просив:

- визнати неукладеним договір оренди земельної ділянки площею 4,5901 га з кадастровим номером :00:035:0025, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 15.01.2008 між ОСОБА_1 та ПП «Агроекологія», зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавського РФ ДП« Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.02.2009 за № 42;

- припинити право оренди ПП «Агроекологія» земельної ділянки ОСОБА_1 площею 4,5901 га з кадастровим номером :00:035:0025, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зареєстрованої у Зіньківському районному відділі Полтавського РФ ДП« Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.02.2009 за № 42;

- зобов`язати ПП «Агроекологія» повернути ОСОБА_1 самовільно зайняту ділянку площею 4,5901 га з кадастровим номером :00:035:0025, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та стягнути з відповідача понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу.

Відповідачем ПП «Агроекологія» був наданий відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що позивач зловживає своїми процесуальними правами. Визнаючи укладеним і чинним договір оренди землі 2001 року, позивач за будь яких обставин не вчиняв дій, які б спростовували його неодноразове поновлення та пролонгацію договору, поєднану з безперервним, законним, відкритим та сумлінним володінням відповідачем земельною ділянкою. Очевидно, що позивач добровільно передав земельну ділянку відповідачу у 2001 році і не учиняв жодних дій з повернення цієї ділянки, отримуючи за неї орендну плату, згідно з умовами укладеного договору оренди землі. За обставин викладених позивачами у позовній заяві у 2007, 2013, 2019 роках орендні відносини, засновані на договорі оренди землі, укладеному у 2001 році, поновлювались на наступний шестирічний період, тому договір оренди землі, укладений у 2001 році, поновлений у 2019 році на 6 років до 2025 року.

Позивач не вимагає виплати орендної плати, чим підтверджує систематичне одержання орендної плати та особисто підписав велику кількість додаткових угод до спірного договору та заяви з вимогами виплати орендної плати щонайменше з 2013 року, натомість ПП «Агроекологія» сумлінно доглядає земельну ділянку позивача, чим поліпшує її стан з урахуванням наявного у підприємства статусу органічного виробника. З урахуванням наведеного вважає, що подання позивачем позову має неправомірну мету порушення прав ПП «Агроекологія». Також, відповідач вказує, що 27.09.2019 від позивача отримав заяву про виплату орендної плати та категорично не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідач вказує про обізнаність позивача про строк дії спірного договору, про що свідчить зміст стовпчика бухгалтерської відомості із зазначенням «15.01.2033», який називається «строк дії договору». 19.07.2015 позивач особисто звернувся до ПП «Агроекологія» з підписаною з власного боку додатковою угодою до спірного договору оренди землі про виплату орендної плати за 2015 рік в розмірі 8 331,05 грн в строк до 31.12.2015 та 20.07.2016 також звернувся до відповідача з письмовою вимогою про виплату орендної плати за 2016 рік в розмірі 13329, 66 грн. Отже, вказані документи засвідчують визнання позивачем фактів укладення, виконання та схвалення договору оренди землі, а також отримання грошових коштів від ПП «Агроекологія».

Також відповідач зазначає, що предметом висновку експерта №1577 від 01.09.2016 у кримінальному провадженні №0000318 від 09.08.2016 є договір оренди земельного паю, тоді як позивач оскаржує договір оренди землі від 15.01.2008, з цих підстав вважає, що предметом висновку експерта та предметом цивільного позову є різні документи. Окрім того, вказує, що експертний висновок у кримінальному провадженні не може бути належним доказом у цивільній справі, а оскільки зазначене вище кримінальне провадження закрите, через відсутність складу злочину, відтак відсутні обставини преюдиції в розумінні положень ЦПК України, тому прохав визнати недопустимим доказом висновок експерта №1577 від 01.09.2016 та відмовити у позові.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Школьний В. А. у судове засідання не з`явились, надали заяви, в яких просили задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та справу розглянути без їх участі.

Представник відповідача ПП «Агроекологія» в судове засідання, призначене на 08.02.2023 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, направленої на адресу ПП «Агроекологія», клопотань про відкладення розгляду справи не направляв.

Судом встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ ПЛ № 051811, виданого 18.12.2001 Ставківською сільською радою Зіньківського району Полтавської області на підставі рішення 23-ї сесії 23-го скликання Ставківської сільської ради від 01.04.2001 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18.12.2001 за №708, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,5901 га з кадастровим номером :00:035:0025, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10.01.2001, між ОСОБА_1 та ПП «Агроекологія», був укладений договір оренди вказаної землі №13, строк дії якого 6 років.

Згідно висновку експерта Полтавського НДЕКЦ №1577 від 01.09.2016 у кримінальному провадженні №0000318 від 09.08.2016 підпис у графі «Орендодавець», що на зворотній стороні 2-го аркуша договору оренди землі від 15.01.2008 на ім`я орендодавця ОСОБА_1 виконане не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.30).

У вказаному висновку експерта щодо обставин справи зазначено, що 09.08.2016 до Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області надійшла письмова заява від ОСОБА_1 жителя с. Ставкове Зіньківського району Полтавської області з приводу того, що невідома особа підробила його підпис у договорі оренди земельної ділянки від 2008 року, укладеного з ПП «Агроекологія».

Спірний договір оренди від 15.01.2008, в якому орендодавцем зазначений ОСОБА_1 , а орендарем Приватне підприємство "Агроекологія" в особі директора Лубенця Василя Петровича, зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП "Центру ДЗК при Держкомземі України" про що, у Державному реєстрі земель вчинено запис 11.02.2009 за № № 42 (а.с.20).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно врахувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі - договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499 цс19) зазначено, що: «такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом з цим, суд може застосувати невстановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. В даному позові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що слід відмовити не з підстав застосування наслідків пропуску позовної давності, а з підстав неналежно обраного способу захисту, яким, на думку суддів є усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном. Оскільки така вимога останнім не пред`являлася у позові належить відмовити. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено».

При зверненні із позовом ОСОБА_1 прохає визнати неукладеним вищевказаний договір, посилаючись на те, що договір ним не підписувався, умови та строки його не погоджувались, та просить припинити право оренди ПП «Агроекологія» його земельної ділянки площею 4,5901 га з кадастровим номером :00:035:0025, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зареєстрованого у Зіньківському районному відділі Полтавського РФ ДП« Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.02.2009 за № 42 та зобов`язати ПП «Агроекологія» повернути йому вказану земельну ділянку .

Враховуючи підстави позову, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини справи, а саме в матеріалах справи мається належним чином завірена копія експертного висновку №1577 від 01.09.2016 у кримінальному провадженні №0000318 від 09.08.2016, з якого вбачається, що підпис від імені орендодавця виконаний не ним, а іншою особою, вказаний експертний висновок відповідач не оскаржував, суд приходить до висновку, що спірного договору земельної ділянки позивач не підписував, відповідно, з істотними умовами договору, а саме строку дії договору не погоджував, тому спірний договір не є укладеним і немає потреби визнавати його неукладеним.

Тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання спірного договору неукладеним не тому, що це не так, а тому що він не укладався взагалі.

Твердження відповідача, що договір укладений з позивачем у 2001 році про оренду його земельної ділянки пролонговувався на кожні 6 років і таким чином існує у правовому полі і на цей час - не знайшло свого підтвердження, оскільки в договорі від 15.01.2008 зазначено, що його строк становить 25 років.

Також, суд не бере до уваги заяви, які були підписані позивачем по справі, які надала сторона відповідача, оскільки предметом спору у даній справі є факт підписання договору оренди не власником земельної ділянки, а іншою особою. Також предметом позову не є факти сплати орендної плати.

Окрім того, доводи ПП «Агроекологія» про те, що дії позивача, який особисто підписав велику кількість додаткових угод до договору оренди землі та заяв з вимогами про виплату орендної плати щонайменше з 2013 року (при цьому не висуває претензій щодо неотримання орендної плати), суперечать процесуальній поведінці з визнання договору недійсним/неукладеним, а тому є недобросовісним.

Відносно посилання відповідача на те, що предметом висновку експерта від №1577 від 01.09.2016 у кримінальному провадженні №0000318 від 09.08.2016 є договір оренди земельного паю, натомість позивач оскаржує договір оренди землі від 15.01.2008, тобто предметом висновку експерта і предметом провадження у справі є різні документи, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки це не відповідає дійсності, так як предметом даного спору та предметом дослідження експерта (висновку) від 01.09.2016 є один і той же договір оренди землі б/н від 15.01.2008.

Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, в якій він наполягає на поверненні йому земельної ділянки, вважаючи, що спірна земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав, зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку.

Тому, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом пред`явлення вимоги про повернення такої ділянки, отже позовні вимоги позивача у цій частині позову підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про припинення права оренди ПП «Агроекологія» земельної ділянки ОСОБА_1 площею 4,5901 га з кадастровим номером :00:035:0025, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зареєстрованого у Зіньківському районному відділі Полтавського РФ ДП« Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.02.2009 за № 42, суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки у ПП «Агроекологія», яке не укладало договору з позивачем на оренду його земельної ділянки, як похідне від цього, відсутнє й право оренди земельної ділянки ОСОБА_1 площею 4,5901 га з кадастровим номером :00:035:0025.

Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу та сплачений судовий збір суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Частиною 4 цієї статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи позивачу надавалась правнича допомога адвокатом Школьним В. А.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Школьним В. А. подано до суду витяг з договору №10 від 12.02.2021, копію квитанції №10 про сплату гонорару на суму 5000 грн, ордер.

Згідно попереднього розрахунку суми судових витрат, понесених позивачем, детальний опис робіт, виконаних адвокатом включав в себе наступні послуги: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 500 грн; збір доказів, їх опрацювання -500 грн; підготовка та подання позовної заяви до Зіньківського районного суду Полтавської області 1500 грн, участь у судових засіданнях по справі ( у разі необхідності) - 2500 грн.

Аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, об`єм та складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їхньої вартості, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат слід стягнути з відповідача у меншому розмірі, а саме у сумі 2500 грн, оскільки у описі робіт адвоката не конкретизовано, чи вказана сума гонорару за кожну участь адвоката у судовому засіданні, чи вказана загальна сума гонорару з цієї послуги. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, вказана справа розглядалась без участі адвоката, а судові засідання, в яких приймав участь адвокат, були відкладені, у зв`язку з неявкою представника відповідача.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем було сплачено судовий збір за три вимоги немайнового характеру в сумі 2 724 грн, за ставками судового збору станом на 01.01.2021, оскільки позов був поданий 15.02.2021, за кожну вимогу він сплатив 908 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 263-265, 266, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агроекологія» про визнання неукладеним договору оренди, припинення права оренди та про повернення земельної ділянки задовольнити частково.

Зобов`язати Приватне підприємство «Агроекологія» повернути ОСОБА_1 самовільно зайняту земельну ділянку площею 4,5901 га з кадастровим номером :00:035:0025, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Стягнути з Приватного підприємства «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати: на правничу допомогу 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн, судовий збір 908 грн.

У задоволені інших частин позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 08 лютого 2023 року.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: 38152, с. Ставкове Полтавського району Полтавської області.

Відповідач Приватне підприємство «Агроекологія» КОД , с.Михайлики Шишацького району Полтавської області.

Головуючий Л. І. Тищенко