Справа № 496/726/22
Провадження № 2/496/345/23
19 січня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Буран В.М.,
за участі секретаря: Стрілець Ж.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Представник позивача адвокат Коваль О.В. звернувся до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу належить житловий будинок та земельна ділянка в АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 . У вказаному житловому будинку була прописана відповідачка, яка в 2011р. виїхала в с. Секретарівка так як 21.11.2011р. був розірваний її шлюб з його сином ОСОБА_3 . З того часу відповідачка за місцем своєї реєстрації не проживає. Добровільно знятись з реєстрації відповідачка не бажає. Відповідачка не проживає в будинку понад рік, не сплачує комунальні платежі на утримання житла, особистих речей не має. За таких умов позивач вважає, що має всі права на звернення до суд із заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, але від представника надійшла заява до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.47).
Відповідачка у судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом надіслання ухвали на зареєстроване місце проживання (перебування), яке також зазначене в матеріалах позову, однак конверти повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.22, 33), також викликався до суду через SMS повідомлення про, що свідчить у справі довідка про доставку SMS повідомлення (а.с.25,46).
В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з тим, що відповідачка повідомлено належним чином про час та місце слухання справи, відповідачка не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин неявки, відповідачем не подано відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи.
Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 05 травня 2006 року належить житловий будинок та земельна ділянка в АДРЕСА_1 (а.с.4).
Згідно акту від 02.11.2021р. складений комісією у складі депутата Пахомова І.І., сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_1 склали дійсний акт в тому, що гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з 2011 року не мешкає. Особистих речей гр. ОСОБА_2 в будинку не має (а.с.12).
Згідно акту від 27.07.2021р. складений комісією у складі депутата Пахомова І.І., сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_1 склали дійсний акт в тому, що гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з 2011 року не мешкає. Особистих речей гр. ОСОБА_2 в будинку не має (а.с.13).
Згідно акту від 23.03.2021р. складений комісією у складі депутата Пахомова І.І., сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_1 склали дійсний акт в тому, що гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з 2011 року не мешкає. Особистих речей гр. ОСОБА_2 в будинку не має (а.с.14).
Відповідно до довідки Біляївської міської територіальної громади №1361 від 05.11.2021р. видано в тому, що згідно запису в погосподарській книзі Біляївської міської територіальної громади по с. Градениці Одеського району Одеської області, в житловому будинку, який належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та розташований за адресою:АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , але проживають у вказаному будинку: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15).
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від відповідача, який не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (Правова позиція ВСУ у справі № 6-709цс16).
Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідача в будинку доведено належними і допустимими доказами.
Керуючись ст. ст. 10, 76, 178, 223, 247,259, 264-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, ч. 16, 319, 321, 391, 396 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні,-
Позов ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області від 27.01.1999р., місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя Буран В.М.