ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/848/21 Номер провадження 22-ц/814/1225/23Головуючий у 1-й інстанції Цвірюк Д. В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хіль Л.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2021 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 , до Держави України, в особі Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції; Держави України, в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області; третя особа - Акціонерне товариство «Мегабанк» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду із вказаним позовом , у якому прохає стягнути з державного бюджету України безпідставно стягнуті кошти у сумі 61 336,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 26.09.2011 року ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 894,66 дол. США та 6 227,97 грн., звернено стягнення на предмет застави майна, стягнуто третейський збір 5,00 грн. та витрати на листування 12,00 грн. Надалі, ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24.01.2013 року задоволено заяву ПАТ «Мегабанк» та видано виконавчі листи щодо стягнення суми боргу 24 894,66 дол. США та 6 227,97 грн., та щодо стягнення суми боргу 117,00 грн. Постановами державного виконавця від 29.11.2013 року відкрито виконавчі провадження №41107599 та №41109937. Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Нагорного Р.О. від 23.03.2016 року виконавчі листи повернуто стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». 18.12.2017 року ПАТ «Мегабанк» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання виконавчого листа, виданого Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24894,66 дол. США та 6227,97 грн. Постановою від 19.12.2017 року відкрито виконавче провадження №55409880. Також, 06.05.2019 року ПАТ «Мегабанк» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання виконавчого листа, виданого Київським районним судом м.Харкова про стягнення з позивача на користь ПАТ «Мегабанк» суми боргу в розмірі 117,00 грн. Постановою від 07.05.2019 року відкрито виконавче провадження №59039412.

Зазначала, що вона сплатила зазначену приватним виконавцем суму боргу, а отже фактично виконала рішення Київського районного суду м.Харкова від 24.01.2013 року, також нею було сплачено винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження, у зв`язку з чим 08.10.2019 року приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. винесено постанови про закриття виконавчих проваджень №55409880 та №59039412. Після закриття виконавчих проваджень, приватним виконавцем також скасовано арешти, які були ним накладені в рамках виконавчих проваджень. Щодо скасування інших арештів, повідомив про необхідність звернення безпосередньо до органу, який їх накладав. Не погоджуючись з діями приватного виконавця щодо не зняття усіх арештів з майна, позивач подала скаргу до Київського районного суду м.Харкова, натомість ухвалою суду від 10.07.2020 року скаргу залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що станом на дату розгляду скарги, заявлені вимоги виконані, арешт знятий. Як позивачу стало відомо в подальшому, після отримання її представником 13.01.2021 року копій матеріалів виконавчого провадження №41107599, 14.11.2019 року Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Головного територіального управління міністерства юстиції у Харківській області прийняв постанову про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.03.2016 року. 15.11.2019 року Шевченківський ВДВС ГТУЮ у Харківській області прийняв постанову про поновлення виконавчих дій та постанову про закінчення ВП №41107599, тим самим припинивши чинність арешту нерухомого майна, належного позивачу.

Вважає, що з урахуванням вищенаведених обставин, Шевченківський ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції у м.Харкові не мав жодної правової підстави для скасування постанови від 23.03.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, а також прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 14.11.2019 року. Тому сплачена нею 14.11.2019 року сума в якості виконавчого збору у сумі 61 336,61 грн. на депозитний рахунок Шевченківського ВДВС є такою, що набута відповідачем безпідставно, а відтак підлягає стягненню на її користь з Державного бюджету України. Також позивачем заявлена вимога про стягнення на її користь з Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), Держава Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, третя особа Акціонерне товариство «Мегабанк» про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти в сумі 169 гривень 90 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 02 гривні 50 копійок.

Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 , адвокат Шамраєв М.Є., посилаючись на те, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог є необґрунтованим.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив ОСОБА_1 в стягненні 61 166,71 грн виконавчого збору, посилаючись на те, що таке перерахування коштів було здійснено на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 22.03.2016 року.

Вказував, що при прийнятті такого оскаржуваного рішення суд не врахував, що на момент оплати позивачем коштів виконавче провадження було закінчене, тобто не перебувало на виконанні, постанови від 22.03.2016 не існувало, а постанова про стягнення виконавчого збору у ВП № 41107599 була прийнята після перерахування коштів, отже жодних правових підстав для набуття сплачених коштів не існувало.

Ураховуючи викладене, прохав скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2021 року у частині відмови у стягненні з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнутих коштів у сумі 61 166,71 грн та ухвалити в цій частині нове рішення - про задоволення позову. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Від представника Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) надійшов відзив, у якому прохав відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2021 року залишити без змін.

Також надійшов відзив від представника АТ «МЕГАБАНК», у якому просив рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2021 року скасувати в частин відмови в стягненні з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнутих коштів у сумі 61166,71 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача безпідставно стягнутих грошових коштів у сумі 61166,71 грн, суд виходив з наявності Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.03.2016 року, на виконання якої позивачем 14.11.2019 року була сплачена відповідна сума коштів.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 26.09.2011 року по справі 2/546-2011 ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №65/2008-МК-USD від 23.07.2008 року в розмірі 24 894,66 дол. США та 6 227,97 грн., звернено стягнення на предмет застави майна за Договором застави №65/2008-МК-USD-З від 23.07.2008 року, стягнуто третейський збір 5,00 грн. та витрати на листування 12,00 грн.

Київським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи щодо стягнення суми боргу 24 894,66 дол. США та 6 227,97 грн., та щодо стягнення суми боргу 117,00 грн (а.с. 20.21).

Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Колесниковим Р.В. від 29.11.2013 року відкрито виконавче провадження №41107599, що підтверджується копією постанови наявної в матеріалах справи.

Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Нагорного Р.О. від 23.03.2016 року повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. відкрито виконавче провадження №55409880 від 19.12.2017 року з примусового виконання виконавчого листа виданого Київським районним судом м.Харкова від 24.01.2013 року по справі №2018/6-317/11 в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» суму боргу в розмірі 24894,66 дол. США та 6227,97 грн. та виконавче провадження №59039412 від 07.05.2019 року по справі №2018/6-317/11 в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» суму боргу в розмірі 117,00 грн, що підтверджується копіями відповідних постанов про відкриття виконавчого провадження.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. від 08.10.2019 року, які містяться в матеріалах справи, у зв`язку з фактичним виконанням ОСОБА_1 в повному обсязі виконавчих документів, виданих Київським районним судом м.Харкова від 30.01.2013 року, закінчено виконавчі провадження №55409880 та №59039412, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Як вбачається з копії зави від 10.10.2019 року, ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. із заявою, в якій просила зняти арешт з усього майна та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про обтяження, виключити відомості щодо неї з Єдиного реєстру боржників, а також здійснити інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно копії відповіді приватного виконавця Близнюкова Ю.В. від 11.10.2019 року №2567, наданої на заяву ОСОБА_1 , останній повідомлено, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підстави для зняття приватним виконавцем після закінчення виконавчого провадження обтяжень, накладених Шевченківським (Дзержинським) ВДВС у м. Харків ГТУЮ у Харківській області відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась із заявами від 09.10.2019 року та від 16.10.2019 року до Шевченківського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області, в яких просила закінчити виконавче провадження №41107599, зняти арешт з усього майна, що належить їй на праві власності, виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження, а також здійснити інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до копії листа Шевченківського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області №14.01-39/47592 від 01.11.2019 року, позивачу відмовлено у скасуванні накладених арештів в рамках виконавчого провадження №41107599, оскільки позивачем не сплачено коштів на погашення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Постановою заступника начальника відділу Шевченківського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області Глушко А.О. від 14.11.2019 року скасовано постанову державного виконавця Нагорного Р.О. про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.03.2016 року.

Державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області Нагорним Р.О. прийнято дві постанови від 14.11.2019 року ВП №41107599 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 61166,71 грн. та про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 169,90 грн.

15.11.2019 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області Нагорним Р.О. поновлено виконавче провадження №41107599, та винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження у зв`язку зі стягненням з ОСОБА_1 у повному обсязі суми боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що підтверджується копією відповідних постанов, наявних в матеріалах справи.

Позивач вважала, що грошові кошти отримані органом ДВС без достатньої правової підстави, оскільки на момент сплати грошових коштів у сумі 61 336,61 грн. постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження від 14.11.2019 року ще не існувало, у зв`язку з чим звернулась із даним позовом до суду в порядку ст.1212 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відносини щодо повернення безпідставного збережених грошових коштів чи майна є кондикціними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Згідно інформаційної довідки, з АСВП, яка містить інформацію, щодо виконавчих дій, вчинених в ході його виконання встановлено, що Постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 169,90 грн. від 14.11.2019 року у ВП №41107599 прийнята 14.11.2019 року о 14:36:55, а Постанова про стягнення виконавчого збору у сумі 61166,71 грн. від 14.11.2019 року у ВП №41107599 була прийнята 14.11.2019 року о 12:39:58.

Відповідно до копії квитанції №0.0..1 від 14.11.2019 року, ОСОБА_1 сплатила на рахунок Шевченківського ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області грошові кошти у сумі 61336,61 грн. о 10:43:40.

Таким чином на час внесення позивачем коштів на рахунок Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області (10:43:40), Постанова про з боржника виконавчого збору від 14.11.2019 року (14:36:55) у сумі 61166,71 грн. не існувала, що підтверджується квитанцією про сплату грошових коштів від 14.11.2019 року та відомостями з інформаційної довідки з АСВП.

В силу статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Згідно з статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так у своїй постанові ВП ВС від 11.032020 року у справі 2540/3203/18 зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача грошових коштів, сплачених на виконання Постанови про стягнення з боржника в виконавчого збору у сумі 61166,71 грн, слід задовольнити.

Ураховуючи те, що апелянтом оскаржується рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення в частині задоволених позовних вимог апеляційним судом не переглядається.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Судовий збір за подачу позову становив 908,00 грн., а за подачу апеляційної скарги 1362,00 грн.

Судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 02 гривні 50 копійок

Оскільки апеляційний суд скасовує частково рішення суду першої інстанції, тому змінює розподіл судових витрат, стягнувши з бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2267,50 грн.

Керуючись нормами статей 374, 376, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2021 року в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти у сумі 61166 гривень 71 копійка.

Стягнути Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) на користь ОСОБА_1 2267,50 грн сплачений судовий збір.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук