ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3042/17
Провадження № 2/362/119/23
У Х В А Л А

31.01.2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Берковської Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М. та секретарю судового засідання Матушевської Я.В. від участі у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець Олександр Анатолійович та ОСОБА_5 , про визнання права на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Васильківського міськрайонного суд Київської області ОСОБА_6 перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець Олександр Анатолійович та ОСОБА_5 , про визнання права на користування житловим приміщенням.

30.01.2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно подали до суду заяву про відвід головуючій судді Лебідь-Гавенко Г.М. та секретарю судового засідання Матушевської Я.В. в порядку ст. 36, 39 ЦПК України. Дана заява мотивована тим, що на їх думку, головуючий суддя упереджено ставиться до розгляду справи, навмисно спотворюючи фальсифікуючи ухвалу суд від 25.01.2021 року так і перебіг подій під час слухання справи, змушуючи секретаря судових засідань Матушевську Я.В. фальсифікувати матеріали справи, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді. Повторне звернення до суду з заявою про відвід судді та секретаря судового засідання зумовлений тим, що відносно головуючого у справі судді Лебідь-Гавенко Г.М. Вищою Радою Правосуддя за фахом порушень під час слухання цивільної справи №362/3042/17 порушено дисциплінарну справу №КО-5808/0/7-21 від 09 грудня 2021 року, яка досі не розглянута по причині, як вбачається з листа Вищої Ради Правосуддя від 19 травня 2022 року вих. №24/8/0/9-22. Тобто, на момент призначення цивільної справи №362/3042/17 до нового слухання, а саме: 08 лютого 2023 року вказане дисциплінарне провадження стосовно головуючого судді у справі компетентним органом не розглянуто, а наведені у їхній Скарзі щодо дисциплінарного пропуску судді (дисциплінарна скарга) від 09 грудня 2021 року аргументи для відводу не спростовані, як і не підтвердженні висновки ухвал Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 та 28 вересня 2021 року за результатами розгляду їхнього першого звернення про відвід головуючого судді у справі та секретаря судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, заяву, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї чи близьким родичем сторони у справі; якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар або надавав стороні правничу допомогу в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Згідно ч. 3 ст. 36 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Виходячи з положень частини другої ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Вирішуючи питання про відвід, суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 9 листопада 2006 року), в якому зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) і статті 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у пункті 66 рішення по справі «Мироненко і Мартенко проти України» вказав, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

Водночас одним із найважливіших принципів судочинства є nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, які не влаштовують.

У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Щодо подання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скарги до Вищої ради правосуддя, то відповідно до ч. 4 ст.107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів" не допускається зловживання правом звернення до органу, уповноваженого здійснювати дисциплінарне провадження, у тому числі ініціювання питання відповідності судді без достатніх підстав, використання такого права, як засобу тиску на суддю в зв`язку зі здійснення ним правосуддя. Тому направлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будь-яких скарг щодо судді не є підставою для відводу.

Суд окремо наголошує на тому, що відповідно до пункту 2 рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року № 34 наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи має ознаки впливу на суд, що передбачає кримінальну відповідальність за статтею 376 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, дослідивши обставини, зазначені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у заяві про відвід, проходжу до висновку, що у заяві не вказано жодного доказу, визначеного ст. 36 ЦПК України та який підтверджував би обґрунтованість заявленого ними відводу головуючому судді у справі, а процесуальні дії судді не є підставою для його відводу, тому суд вважає, що заява про відвід задоволенню не підлягає та відповідно до положень ст. 40 ЦПК України в разі необґрунтованості заявленого відводу суд передає питання про вирішення заявленого відводу іншому судді визначеному у порядку ст. 33 ЦПК України.

Щодо повторного відводу секретарю судового засідання Матушевської Я.В., то заява в цій частині підлягає залишенню без розгляду відповідно до ч. 5 ст. 39 ЦПК України, оскільки ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відвід секретарю судового засідання Матушевської Я.В., відмовлено (т. 4, а.с. 48-50).

Керуючись статтями 33, 39, 40 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, передати вирішення питання про відвід головуючої судді Лебідь-Гавенко Галини Михайлівни іншому судді визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині про відвід секретарю судового засідання Матушевської Я.В. залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко