Справа № 362/36/20
Провадження № 2/362/127/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2023 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що за час перебування у шлюбі з відповідачем вони набули спільне майно у вигляді квартири, земельної ділянки, автомобіля з причепом, банківських вкладів та електроінструменту.

Посилаючись на вказані обставини та керуючись нормами сімейного законодавства щодо правового режиму спільного сумісного майна подружжя, позивачка просила:

1. визнати спільною сумісною власністю подружжя:

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер: :05:000:0720;

- автомобіль марки «DAEWOO LANOS» TF 69Y, 2007 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 ;

- грошові кошти (грошові заощадження) які зберігаються на банківських вкладах/рахунках, які у період шлюбу оформлені на ім`я відповідача у банківських установах України, з урахуванням відсотків, нарахованих банківськими установами на такі грошові вклади;

- автомобільний причеп бортовий Типу F, номерний знак НОМЕР_2 ;

- електроінструмент: перфоратор Bosch, електрозварку напівавтомат Титан ПИСПА-400М, фрезер, електролобзік Bosch, болгарку Makita, шуруповерт Metabo, дискову бензопилу ручну Makita, піскоструйний апарат Бізон і плиткоріз ручний DeWALT;

2. визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ;

3. визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер: :05:000:0720;

4. визнати за відповідачем право власності на автомобіль марки «DAEWOO LANOS» TF 69Y, 2007 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 ;

5. визнати за відповідачем право власності на автомобільний причеп бортовий Типу F, номерний знак НОМЕР_2 ;

6. визнати за відповідачем право власності на електроінструмент: перфоратор Bosch, електрозварку напівавтомат Титан ПИСПА-400М, фрезер, електролобзік Bosch, болгарку Макіїа, шуруповерт МеІаЬо, дискову бензопилу ручну Макіїа, піскоструйний апарат Бізон і плиткоріз ручний DeWALT;

7. стягнути з відповідача на її користь 1/2 частку всіх грошових заощаджень подружжя з урахування нарахованих банківськими установами відсотків, точна сума буде зазначена позивачем після її встановлення на підставі інформації отриманої від відповідача та банківських установ (т.с. 1, а.с. 60 73).

Під час розгляду справи по суті, ухвалою суду від 02 серпня 2022 року прийнято відмову позивача від позову в частині вимог до відповідача про визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 та закрито провадження по даній цивільній справі в частині вимог про визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 (т.с. 3, а.с. 183).

Позивачка в судовому засіданні підтримала свої вимоги та просила задовольнити позов з викладених у ньому підстав.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо поділу майна подружжя, однак сторони не дійшли згоди щодо вартості спільного майна для його реалізації та добровільного поділу грошових коштів.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги і визнати за відповідачем право власності на майно, яке просить позивач.

Вислухавши вступне слово учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків.

У період часу з 18 липня 2010 року по 13 листопада 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, вказана обставина була визнана учасниками справи під час розгляду справи в судовому засіданні та ніким не оспорена.

Як вбачається із наданих стороною відповідача на підтвердження своїх заперечень правовстановлюючих документів, земельна ділянка, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:000:0720, розташована на території Попільнянського району за межами населених пунктів Паволоцької сільської ради Житомирської області, не належала і не належить на праві власності відповідачу, а тому не є обєктом права спільної сумісної власності сторін як колишнього подружжя, що підтверджується конкретними письмовими доказами (т.с. 1, а.с. 169, 171, 194 195, т.с. 2, а.с. 4 5, 12, 15, 16, 17, 19, 28 29, 41 45, 46 47).

Також, за відомостями наданими АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ АТ «Укргазбанк», АТ «Сбербанк», АТ «Універсалбанк» і АТ «Альфа-Банк», що були витребувані за клопотанням сторони позивача, у вказаних банківських установах не знайдено рахунків на ім`я відповідача, рахунки відсутні, останній не є клієнтом банку, рахунок закрито та рух коштів на рахунку відсутній (т.с. 1, а.с. 197, 199, 201, т.с. 2, а.с. 58 62, 101).

При цьому, інформація щодо грошових коштів за рахунками в АТ «Ощабданк» і АТ КБ «Приватбанк» на думку суду свідчить про наявність у відповідача обігових грошових коштів які не є депозитними банківськими вкладами, що підлягають поділу за нормами сімейного законодавства (т.с. 2, а.с. 63, 109 188).

Стосовно позовних вимог в частині щодо електроінструменту, а саме: перфоратору Bosch, електрозварки напівавтомат Титан ПИСПА-400М, фрезеру, електролобзіка Bosch, болгарки Makita, шуруповерта Metabo, дискової бензопили ручної Makita, піскоструйного апарату Бізон і плиткоріза ручного DeWALT, суд зважає на норми статей 76 84 ЦПК України та зауважує, що факт придбання сторонами за час їх перебування у шлюбі вказаного майна не підтверджено позивачем відповідними доказами.

Отже, під час розгляду справи позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивачка не довела ту обставину, на яку вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставину придбання в період шлюбу зазначеного електроінструменту та його наявність у відповідача.

Натомість, на праві власності відповідачу належать автомобіль марки «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 та причіп легковий, номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_4 , які було зареєстровано у 2012 і 2017 роках відповідно (т.с. 2, а.с. 201, 212).

Тобто, слід зробити висновок, що вказані транспортні засоби є майном, набутим подружжям за час шлюбу, а тому, в силу статті 60 СК України, належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Метою позивачки є поділ спільного сумісного майна подружжя. Таким майном є неподільна річ автомобіль і причіп.

Отже, вимоги про визнання за відповідачем права власності на автомобіль мають бути пов`язані із стягненням на користь позивачки відповідної грошової компенсації, тобто як вимога про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Проте, оскільки річ є неподільною, позивачка не заявила вимог про стягнення із відповідача на її користь грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно.

Так, після закінчення судових дебатів позивачка клопотала про надання часу для уточнення позовних вимог, однак протокольною ухвалою суду, яку занесено до журналу судового засідання від 09 лютого 2023 року позивачці було відмовлено в задоволенні такого клопотання з підстав передбачених цивільним процесуальним законом.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни).

Позивачка не претендує на те, щоби автомобіль і причіп залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку.

При цьому, позивачка не дала згоду на те, щоби отримати грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль від відповідача і таких позовних вимог не заявила.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для визнання за відповідачем права власності на автомобіль з причепом, оскільки вказане майно зареєстроване саме за відповідачем, а визнання за ним права власності на дане майно не досягне мети поділу майна подружжя.

За таких обставин, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

У зв`язку із цим, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 60 і 70 СК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 142, 197, 198, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України. суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 09 лютого 2023 року.