Справа № 163/2058/22
Провадження № 2/163/43/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (далі - ТОВ «ФК «Ріальто») просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 23188,00 гривень кредитної заборгованості.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 16 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 був укладений договір № 6-2, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Згідно із ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей договір не відноситься до споживчого кредитування.

Договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким відповідач ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.

Відповідач підписала кредитний договір 16.02.2021 року о 03:33:25 годині шляхом введення одноразового ідентифікатора 731316 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.uа. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 16.02.2021 року на платіжну картку № НОМЕР_1 .

17.06.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 6-2 від 16.02.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

В порушення умов договору відповідач взятого на себе зобов`язання не виконала, суму кредиту та нараховані відсотки своєчасно не погасила, станом на 08.11.2022 року сума заборгованості за указаним кредитним договором становить 23188,00 гривень, з яких: 4000,00 гривень заборгованість за кредитом, 2388,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 1,9% за кожен день користування кредитом за період з 16.02.2021 року по 18.03.2021 року включно; 16800,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 19.03.2021 року по 16.07.2021 року включно відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 13 грудня 2022 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення з причин його відсутності за зареєстрованою адресою місця проживання, ухвалою від 24 січня 2023 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи належним чином була повідомлена, у тому числі відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, про перебування на розгляді суду цієї справи достовірно обізнана, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, однак в судові засідання жодного разу не з`явилась, відзиву на позов не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила.

За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

17 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 6-2 від 16.02.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

Із договору № 6-2 від 16.02.2021 (далі договір) вбачається, що він укладений між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 в електронній формі з електронними підписами сторін.

За змістом умов договору первісний кредитор ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» надає відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 4000,00 гривень шляхом переказу суми кредиту на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 , що належить позичальникові. Кредит надається не на споживчі цілі (п.1.1, п.1.6 договору).

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором № 731316 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

На виконання умов договору ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» 16 лютого 2021 року перерахувало на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 4000,00 гривень, що підтверджується чеком № 375798212 від 16.02.2021 року.

Із наданої АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 13 грудня 2022 року виписки по належній ОСОБА_1 картці № НОМЕР_2 за період з 16.02.2021 по 21.02.2021 вбачається, що 16 грудня 2021 року картковий рахунок відповідача поповнений на суму 4000,00 гривень.

Відповідно до п.1.2 договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом - 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом в межах строку, визначеного п.1.3 цього договору.

Строк надання кредиту та строк дії договору відповідно до п.1.3. договору становить 30 днів.

Із графіку розрахунків, який є додатком до договору, вбачається, що останньою датою повернення ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 4000,00 гривень та нарахованих процентів в сумі 2388,00 гривень за 30 днів кредитування є 18 березня 2021 року.

Відповідно до п.2.4.1. договору позичальник зобов`язується у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Згідно з п.3.3. договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановленим п.1.3. кредитного договору, позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п.1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка, визначена у цьому пункті договору, нараховується відповідно до ст.625 ЦК України.

Отже, за умовами укладеного договору ОСОБА_1 зобов`язана була повернути первісному кредитору ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» у строк до 18 березня 2021 року отримані кредитні кошти в сумі 4000,00 гривень та сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 2388,00 гривень.

Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідженими у справі доказами встановлено, що кредитні кошти та проценти за їх користування відповідач ОСОБА_3 первісному кредитору ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» у визначений договором строк не повернула та допустила прострочення виконання кредитного зобов`язання.

Відповідно до акту приймання-передачі прав № 1 від 17.06.2021 року до Договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 16.06.2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто», загальна сума заборгованості за кредитним договором № 6-2 від 16.02.2021 станом на 16.06.2021 складала 19128,00 гривень, з яких: 4000,00 гривень заборгованість за кредитом, 15128,00 гривень загальна заборгованість за нарахованими процентами.

Згідно із п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За умовами укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» як первісним кредитором та ТОВ «ФК «Ріальто» як новим кредитором Договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 16.06.2021 року первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, строк виконання зобов`язання за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників (позичальниками за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору (п.1.1 договору).

Згідно із наданим представником позивача ТОВ «ФК «Ріальто» як новим кредитором розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 6-2 від 16.02.2021 станом на 08.11.2022 року заборгованість останньої за договором становить 23188,00 гривень, з яких: 4000,00 гривень заборгованість за кредитом, 2388,00 гривень заборгованість за відсотками; 16800,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору.

Цей розрахунок суми заборгованості щодо її складових відповідає умовам кредитного договору (п.1.1, п.1.2, п.1.3, п.3.3), доданого до нього графіку розрахунків та вимогам чинного цивільного законодавства України, через що сумніву судом не піддається.

Крім цього, відповідач відзиву на позов не подала, наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не спростувала і не заперечила, власного розрахунку не надала.

При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надала суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання нею умов кредитного договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази, які відповідають критеріям належності, допустимості та достатності.

Таким чином, дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування належним чином не виконувала, тим самим порушила умови кредитного договору, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість у розмірі, заявленому у позові, який відповідає умовам договору та нормам чинного цивільного законодавства України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених вимог, тому позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову сплачений позивачем при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 2481 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

До стягнення представник позивача також заявив 9000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи представником позивача надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; довіреність; договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 6 від 19.09.2022 року до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.20212 року; платіжне доручення №205 від 05.10.2022 року на суму 80390 гривень.

З акту приймання-передачі наданих послуг вбачається, що адвокатом були надані послуги позивачу у вигляді підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою, вартістю 8000,00 гривень та складання адвокатського запису про витребування доказів в розмірі 1000,00 гривень, що узгоджується із п.3.1 договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.20212 року.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, при цьому з повідомлення сторін виключно через першочергове невручення матеріалів позову та ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім цього суд враховує, що в акті приймання-передачі наданих послуг зазначено 9 осіб, щодо яких здійснювалась підготовка позовних заяв, тобто адвокатом одночасно вчинялись тотожні дії щодо значного кола осіб боржників з аналогічних правовідносин в категорії справ, які не є складними.

Тому, враховуючи принцип обґрунтованості та пропорційності, характер та час витрачений на виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та ціни позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

За таких обставин заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за договору № 6-2 від 16.02.2021 року в загальній сумі 23188 (двадцять три тисячі сто вісімдесят вісім) гривень, яку становлять:

- 4000 (чотири тисячі) заборгованості за кредитом;

- 2388 (дві тисячі триста вісімдесят вісім) гривень заборгованості по відсотках;

- 16800 (шістнадцять тисяч вісімсот) гривень заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 4000 (чотири тисячі) витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення витрат на надання правової допомоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»; місце знаходження бульвар Вацлава Гавела, буд.4, місто Київ; ;

відповідач - ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий : суддя О.С.Павлусь