ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1083/23 Справа № 932/5740/21 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Биліни Т.І., Зайцевої С.А.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в здійсненні права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Позивач ОСОБА_1 26 липня 2021 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом, в обгрунтування якого посилається на те, що йому на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2011 року по справі № 2-5605/11 належить право власності на частину квартири АДРЕСА_1 . 10.08.2017 року право власності ОСОБА_1 було зареєстровано державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 21891635, до 04.11.2019 року власником іншої частини цієї квартири була ОСОБА_3 . Відповідно до технічного паспорту на зазначену квартиру її загальна площа складає 74,7 кв.м. і вона складається з: коридору №1, площею 9,7 кв.м.; житлової кімнати №2, площею 20,9 кв.м.; житлової кімнати № 3, площею 20,9 кв.м.; житлової кімнати №4, площею 9,9 кв.м.; кухні №5, площею 7,7 кв.м.; ванної №6, площею 3,8 кв.м.; вбиральні №7, площею 1,0 кв.м.; балкону І, площею 0,8 кв.м. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2018 року по справі № 200/17553/17 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був встановлений порядок користування приміщеннями у цій квартирі, згідно з яким виділено у користування ОСОБА_1 житлову кімнату №2, площею 20,9 кв.м.; ОСОБА_3 житлові кімнати №3, площею 20,9 кв.м. та №4 площею 9,9 кв.м. з встановленням за ОСОБА_1 права переходу до кімнати №2 через кімнату №3, залишивши в загальному користуванні коридор №1, площею 9,7 кв.м. кв.м., кухню №5, площею 7,7 кв.м., ванну №6, площею 3,8 кв.м., вбиральню №7, площею 1,0 кв.м., балкон І, площею 0,8 кв.м. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2019 року по справі № 200/19515/18 були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , усунуті перешкоди в користуванні ним виділеними за судовим рішенням у користування житловою кімнатою АДРЕСА_2 площею 20,9 кв.м.; правом проходу до кімнати № 2 через кімнату №3; виділеними у спільне користування з ОСОБА_3 коридором №1, площею 9,7 кв.м., кухнею №5, площею 7,7 кв.м., ванною №6, площею 3,8 кв.м., вбиральнею №7, площею 1,0 кв.м., балконом І, площею 0,8 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 ; вселено ОСОБА_1 у вказану квартиру; зобов`язано ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 дублікат ключа від замку вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 ; вказане рішення було виконано і він був вселений державним виконавцем у квартиру.

Позивач у позові зазначає, що 04.11.2019 року право власності на іншу частину цієї квартири було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання (догляду) ОСОБА_3 , укладеного між ними та нотаріально посвідченого 04.11.2019 року, таким чином, встановлений судом порядок користування приміщеннями у зазначеній квартирі між ним та ОСОБА_3 є обов`язковим для його виконання її правонаступником ОСОБА_2 18.05.2021 року він ОСОБА_1 , як особа похилого віку, доручив ОСОБА_4 доглядати за виділеними йому в користування приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1 , для виконання цього доручення він надав ОСОБА_4 довіреність, нотаріально посвідчену 18.05.2021 року, згідно із якою він надав довіреній особі право вільного доступу до вищевказаної квартири, проводити огляд квартири для потенційних орендарів чи покупців разом із потенційними покупцями чи орендарями. 10.06.2021 року приблизно о 10-00 год. ОСОБА_4 за його дорученням прибув до квартири АДРЕСА_1 з метою її огляду, але відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_4 не впустила, оглянути його паспорт та довіреність відмовилася і викликала патруль поліції за номером телефону «102», яким після приїзду було їй роз`яснено про порушення нею закону при недопущенні уповноваженої ним особи у приміщення квартири, що не вплинуло на відповідачку, в зв`язку з чим він був вимушений звернутися до суду із цим позовом, оскільки дії відповідачки є протиправними і такими, що обмежують його у здійсненні права володіння, користування та розпорядження належною йому часткою квартири.

Посилаючись на зазначене, позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просить усунути перешкоди в розпорядженні ним житловою кімнатою АДРЕСА_2 площею 20,9 кв.м.; правом проходу до кімнати №2 через кімнату №3; виділеними в спільне користування коридором №1 площею 9,7 кв.м., кухнею №5 площею 7,7 кв.м., ванною №6 площею 3,8 кв.м., вбиральнею №7 площею 1,0 кв.м., балконом І площею 0,8 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 чинити йому у будь-який спосіб перешкоди у розпорядженні ним житловою кімнатою АДРЕСА_2 площею 20,9 кв.м.; правом проходу до кімнати №2 через кімнату №3; виділеними в спільне користування коридором №1 площею 9,7 кв.м., кухнею №5 площею 7,7 кв.м., ванною №6 площею 3,8 кв.м., вбиральнею №7 площею 1,0 кв.м., балконом І площею 0,8 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 шляхом допуску ОСОБА_1 до користування цими приміщеннями уповноважених ним осіб.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в здійсненні права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном уповноважених ним осіб.

Витрати по справі віднесено за рахунок позивача ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права. Просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з боку відповідача вчинено неправомірні дії щодо розпорядження та користування позивачем майном, а саме відповідачем не надано доступ до квартири уповноваженій особі за довіреністю, яка була видана ОСОБА_1 .

В порядку ст. 360 ЦПК України від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, безпідставність доводів апеляційної скарги, просив, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2011 року, ухваленим у цивільні справі № 2-5605/11 за позовом ОСОБА_1 до Бабушкінськорї районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання права власності, за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом на частину квартири АДРЕСА_1 . 10.08.2017 року право власності ОСОБА_1 на частину вказаної квартири було зареєстровано державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 21891635, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.08.2017 року.

До 04.11.2019 року власником іншої частини квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 .

Відповідно до технічного паспорту на зазначену квартиру, її загальна площа складає 74,7 кв.м., і квартира складається з: коридору №1, площею 9,7 кв.м.; житлової кімнати №2, площею 20,9 кв.м.; житлової кімнати № 3, площею 20,9 кв.м.; житлової кімнати №4, площею 9,9 кв.м.; кухні №5, площею 7,7 кв.м.; ванної №6, площею 3,8 кв.м.; вбиральні №7, площею 1,0 кв.м.; балкону І, площею 0,8 кв.м.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2018 року, ухваленим у цивільній справі № 200/17553/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, встановлений порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши в користування: ОСОБА_1 - житлову кімнату АДРЕСА_2 , площею 20,9 кв.м.; ОСОБА_3 житлові кімнати №3, площею 20,9 кв.м. та №4, площею 9,9 кв.м., з встановленням права переходу ОСОБА_1 до кімнати №2 через кімнату №3, залишивши в загальному користуванні коридор №1, площею 9,7 кв.м., кухню №5, площею 7,7 кв.м., ванну №6, площею 3,8 кв.м., вбиральню №7, площею 1,0 кв.м., балкон І, площею 0,8 кв.м., ви рішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2019 року, ухваленим у справі № 200/19515/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , усунуті перешкоди в користуванні ОСОБА_1 виділеними за судовим рішенням у користування житловою кімнатою АДРЕСА_2 площею 20,9 кв.м.; правом проходу до кімнати № 2 через кімнату №3; виділеними у спільне користування з ОСОБА_3 коридором №1, площею 9,7 кв.м., кухнею №5, площею 7,7 кв.м., ванною №6, площею 3,8 кв.м., вбиральнею №7, площею 1,0 кв.м., балконом І, площею 0,8 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 ; вселено ОСОБА_1 у вказану квартиру; зобов`язано ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 дублікат ключа від замку вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 , вирішено питання про розподіл судових витрат. Вказане рішення було виконано і ОСОБА_1 був вселений державним виконавцем у зазначену квартиру.

04.11.2019 року право власності на іншу частину квартири АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання (догляду) від 04.11.2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який було посвідченого 04.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., за яким ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 частку у праві спільної часткової власності на вказану квартиру, яка взамін чого зобов`язалася забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2021 року, ухваленим у справі № 932/17655 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про захист права власності шляхом визнання незаконним і скасування рішення про реєстрацію особи, яке залишено без змін Дніпровським апеляційним судом, були задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері Державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб від 08.11.2019 року про реєстрацію неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 .

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, в квартирі АДРЕСА_1 наразі мешкають та зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітня донька ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Донька відповідача - ОСОБА_5 має захворювання «Нервову анорексію, хронічну білково-енергетичну недостатність важкого ступіню, метаболічна кардіоміопатія, які привели до стійкої соціальної дезадаптації. F 50.0.», що підтверджується Висновком Лікарсько-консультативної комісії КП ДБКЛПД ДОР (Комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги) ДОР» від 22.06.2021 року № 104, Довідкою № 201 від 20.09.2021 року, виданою вказаним медичним закладом; та Висновком Лікарсько-консультативної комісії КП ДБКЛПД ДОР від 20.06.2021 року № 204, яким ОСОБА_5 на 2021-2022 роки рекомендовано індивідуальне навчання та вказано, що дитина потребує корекції розумового (психічного) розвитку. Вказане також підтверджується Медичним висновком №94 про дитину інваліда віком до 18 років від 12.10.2021 року, виданим Центром психіатричної допомоги дитячого Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, строком дійсності до 12.10.2023 року.

Відповідно до довідки від 10.11.2017 року, виданої Комунальним закладом «Дніпровський центр первинної медико-соціальної допомоги №2», ОСОБА_3 , 1945 року народження, перебуває на диспансерному обліку з приводу злоякісного новоутворення шейки матки; хронічного обструктивного захворювання легенів, хронічного обструктивного бронхіту, гіпертонічної хвороби, потребує постійного медикоментозного лікування. Крім того, відповідно до Довідки Серії МСЕ-ДНА-01 № 531426 ОСОБА_3 є інвалідом другої групи безстроково.

18.05.2021 року ОСОБА_1 видав довіреність ОСОБА_4 , якою уповноважив його здавати в оренду належну йому частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , для чого повірений ОСОБА_4 вправі: мати вільний доступ до вищевказаної квартири, проводити огляд квартири для потенційних орендарів чи покупців кімнати разом з потенційними орендарями або потенційними покупцями належної йому вищевказаної частини квартири; користуватися місцями загального користування; залучати клінінгові компанії для прибирання кімнати та місць загального користування ; проводити поточний ремонт, вивозити сміття; здійснювати комплектацію кімнати меблями (виносити меблі, заносити меблі); представляти його інтереси в нотаріальних конторах, в Центрах надання адміністративних послуг міста Дніпро, КП ДМБТІ ДОР; заказати та отримати експертну оцінку на вищевказану квартиру; подавати та отримувати довідки, заяви та інші документи, що стосуються виконання цієї довіреності; замовити та отримати довідку про зареєстрованих в квартирі осіб; вести від його імені переговори, вирішувати всі питання щодо одержання необхідних документів, замовляти та одержувати довідки про відсутність заборгованості за комунальними платежами, узгоджувати всі питання, що виникатимуть в процесі виконання повноважень; представляти його інтереси з усіх питань в водо-, електро-, тепло-; ЖЕКах, виконкомах, центрах надання адміністративних послуг, БТІ (подавати запити та отримувати відповіді на запити) та інших підприємствах та організаціях України з питань оплати, отримання довідок, подачі заяв, документів або будь-яких інших питань, а також виконувати всі інші дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень, відповідно договору доручення. Дана довіреність посвідчена 18.05.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М. та видана без права передовіри повноважень строком на три роки і дійсна до 18.05.2024 року.

Як зазначає позивач у позові та в судовому засіданні, 10.06.2021 року приблизно о 10-00 год. ОСОБА_4 за його дорученням прибув до квартири АДРЕСА_1 з метою огляду квартири, але відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_4 не впустила, оглянути його паспорт та довіреність відмовилася і викликала працівників поліції, якими після приїзду їй було роз`яснено про порушення нею закону при недопущенні уповноваженої позивачем особи у приміщення квартири, проте це не вплинуло на відповідачку, чим він був обмежений у здійсненні права володіння, користування та розпорядження належною йому часткою квартири, що змусило його звернутися до суду із цим позовом. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні відповідач з представником, які пояснили, що вказані дії не були узгоджені з нею, як співвласником квартири.

Судом також встановлено, що підтвердили сторони в судовому засіданні, 13.04.2022 року позивач ОСОБА_1 намагався заселити в квартиру АДРЕСА_1 сторонніх осіб - переселенців, проти чого заперечували відповідач та третя особа.

В зв`язку з зазначеним ОСОБА_2 було направлено до Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського міського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області заяву про кримінальне правопорушення від 14.04.2022 року, в якій вона просила внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, забезпечити її безпеку та її близьких, а також направлено письмове звернення від 13.04.2022 року до виконавчого комітету Дніпровської міської ради із зверненням для захисту порушених прав та інтересів, посилаючись на можливе порушення своїх прав та її дитини на безпечне проживання в квартирі.

В письмовому повідомленні від 24.05.2022 року, направленому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проінформувала його про те, що вона знаходиться за межами міста Дніпра, тому всі переговори стосовно продажу, здавання в оренду, заселення сторонніх осіб, користування та обслуговування, а також інші питання щодо зазначеної квартири, яка знаходиться у спільній частковій власності, вона просить вести через її офіціальну електронну адресу листами, підписаними особистим електронно-цифровим підписом.

14.06.2022 року ОСОБА_2 направила письмове звернення щодо захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради

20.06.2022 року спеціалістом управління-служби у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради на підставі заяви ОСОБА_2 був складений Акт обстеження житлово-побутових умов проживання, відповідно до якого проведено обстеження умов проживання заявниці та її дитини за адресою АДРЕСА_4 , яким встановлено, що квартира розміщена на 2-му поверсі 3-поверхового будинку, складається з трьох кімнат, кухні, коридору, санвузла роздільного; умови проживання: квартира зі всіма зручностями, у кімнатах є необхідні меблі та речі особистого вжитку; в квартирі функціонує централізоване електро-, газо-, водопостачання, опалення, вода підігрівається колонкою. Для виховання та розвитку дитини створено: у матері та дитини окрема прохідна кімната, де є спільне місце для сну, шафа для одягу та особистих речей, стіл, другу кімнату займає ОСОБА_3 , третя належить ОСОБА_1 ; умови проживання та санітарний стан квартири добрі; за цією адресою зареєстровані та проживають: мати ОСОБА_2 , 1976 року народження, (співвласниця квартири), дитина ОСОБА_5 , 2005 року народження, ОСОБА_3 , 1945 року народження. На момент проведення обстеження умов проживання мати та дитина за місцем проживання були відсутні у зв`язку з тимчасовим перебуванням за кордоном з метою лікування; в результаті обстеження встановлено, що в квартирі за вищезазначеною адресою створені умови для проживання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, до відповідача, як до співвласника квартири за адресою АДРЕСА_4 , для узгодження питання щодо здачі в оренду своєї частки (виділених у користування приміщень квартири) у вказаній квартирі та щодо допуску будь-яких уповноважених ним осіб до користування ними вказаною квартирою, в тому числі у його відсутність, для здійснення цих повноважень, він не звертався, як і не узгоджував з нею всіх повноважень, якими він уповноважив, зокрема ОСОБА_4 вказаною довіреністю, здавати в оренду належну йому частину квартири, зважаючи, зокрема, на те, що відповідно до судового рішення порядок користування ним житловою кімнатою АДРЕСА_2 площею 20,9 кв.м. у вказаній квартирі визначено з правом проходу через кімнату №3, в якій мешкають відповідач з неповнолітньою дитиною-інвалідом, та яка виділена у користування другому співвласнику на той час ОСОБА_3 , що суперечить вищенаведеним положенням статтей чинного законодавства щодо: вчинення власником щодо свого майна будь-яких дій, які не суперечать закону; додержання моральних засад суспільства; забезпечення всім власникам рівних умов здійснення своїх прав; заборони власнику використовувати право власності на шкоду правам, свободам інших громадян; обмеження у здійсненні права власності іншого співвласника.

Крім того, судом встановлено, що в натурі частка із майна, що є у спільній частковій власності позивача та відповідача в зазначеній квартирі у встановленому законом порядку позивачу не виділялася, а рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 22.01.2018 року було встановлено лише порядок користування зазначеною квартирою між позивачем та колишнім власником ОСОБА_3 , якого наразі дотримується новий співвласник квартири ОСОБА_2 ; право відповідача на частку у зазначеній квартирі як у спільному майні в передбаченому законом порядку не припинялося, тому відповідно до наведених вимог чинного законодавства питання щодо здачі в оренду виділених позивачу в судовому порядку в користування приміщень квартири АДРЕСА_1 та допуску до квартири уповноважених ним осіб, в тому числі для проведення огляду з потенційними орендарями чи покупцями, користування приміщеннями загального користування квартири, проведення поточного ремонту, при цьому невизначеному колу осіб з невизначеним обсягом повноважень, підлягають узгодженню з відповідачем як співвласником цієї квартири, що не було здійснено позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, акти цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.97 р. відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 318 ЦК України, суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до положень частин 1-3, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною 7 ст. 319 ЦК України передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч. 1 ст. 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з цим, будь-яких доказів в підтвердження заявлених позовних вимог та порушення відповідачем прав та інтересів позивача ним суду не надано. Відповідач ОСОБА_2 не створювала та не створює йому особисто ніяких перешкод в користуванні та розпорядженні житловою кімнатою АДРЕСА_2 та приміщеннями, які перебувають у спільному користуванні власників в квартирі АДРЕСА_1 , у позивача наявні ключі від вхідних дверей до цієї квартири, він має можливість у будь-який час особисто потрапити до вказаної квартири, в тому числі до виділеної в його користування кімнати та приміщень квартири, з урахуванням визначеного рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2019 року порядку користування цією квартирою, проти якого не заперечує власник іншої частини квартири ОСОБА_2 , яка, як встановлено, і не порушує цей порядок.

За вказаних обставин суд першої інстанцїі дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

В матеріалах справи не міститься жодних доказів в підтвердження даних позовних вимог та порушення відповідачем прав та інтересів позивача.

Отже, дії позивача, щодо наділення невідомих відповідачу сторонніх осіб правом вільного доступу до вищезазначеної квартири суперечить правам та інтересам неповнолітньої дитини, та порушує право вільного спільного користування квартирою.

Доводи викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Т. І. Биліна

С. А. Зайцева