Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 552/7810/14-ц
Номер провадження 6/711/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Демчика Р.В.,

при секретарі Кофановій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільні справу за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про виправлення помилки у виконавчому документі,-

встановив:

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося в суд із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі.

Просить суд виправити помилку, допущену у виконавчому листі №552/7810/14-ц, який виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси 21.11.2017 року, вказавши замість ІПН № НОМЕР_1 , вірний номер - ІПН НОМЕР_2 . Боржником за вказаним виконавчим документом є ОСОБА_2

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судвої справи між суддями від 16.10.2018 року вказана заява передана на розгляд судді Демчика Р.В.

18.02.2020 року ОСОБА_2 подав заяву відвід головуючому у справі - судді Демчику Р.В., посилаючись на те, що його дії є злочинним та зацікавленими (т.1 а.с. 216). Також. 24.02.2020 року ОСОБА_2 повторно подав заяву про відвід судді. Посилаючись на те, що його дії є злочинним та зацікавленими. Крім того зазначив, що судді є дідом і між ним та суддею виникли неприязні відносини, оскільки не поділили курку (т.1 а.с. 220).

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Угорчука В.В. від 08.04.2020 року відмовлено в задоволенні заяв ОСОБА_2 про відвід судді Демчика Р.В. (т.2 а.с.6).

23.03.2020 року ОСОБА_2 повторно подав заяву про відвід головуючого у справі, зазначивши що дії головуючого є злочинним та зацікавленими та він є неналежним опікуном (т.2 а.с. 10.)

06.04.2020 року ОСОБА_2 повторно подав заяву про відвід головуючого у справі, зазначивши що дії головуючого є злочинним та зацікавленими (т.2 а.с.15).

Розглянувши заяви ОСОБА_2 від 23.03.2020 року та 06.04.2020 року про відвід судді, суд вказує наступне.

За змістом ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Пунктом 3 частини 1 статті 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників справи, у тому числі, право подавати заяви, зокрема і про відвід судді.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу. Можливість заявити відвід суду має забезпечити надійний захист процесу від ймовірного негативного впливу з боку упередженого суду.

А метою відводу судді є недопущення до вирішення справи упередженого судді, а підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин 1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Дійсно, виходячи з норм чинного вітчизняного законодавства, право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Навіть статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Проте, Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 9 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Як вбачається з поданої заяви про відвід, остання вмотивована тим, що суддя є дідом, заінтересованою особою , а його дії є злочинними .

Враховуючи вищевикладене, за переконанням суду, подання заяв про відвід судді від розгляду справи за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про виправлення помилки у виконавчому документі, є зловживанням процесуальними правами, що полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто, легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Суд вказує, що правовідносини суду із кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення у розумні строки законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Процесуальний закон вимагає та забезпечує належну поведінку сторони у суді, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Згідно ч.ч. 1, 2, п.10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд зазначає, що ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви. Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі "Миролюбов та інші проти Латвії" (Рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам судочинства, а отже зловживає ним. (дивитись рішення суду у справі Мусієнко проти України, no 26976/ від 20.01.2011)

Суд вважає, що заявлені ОСОБА_2 відводи у цій справі є нічим іншим як спробою затягнути її розгляд або перешкодити йому, внаслідок чого буде порушено положення законодавства про завдання та основні засади цивільного судочинства, при тому, що процесуальними законодавством визначено граничний строк розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Оскільки подання ОСОБА_2 заяв про відвід судді Демчика Р.В. у цій справі є зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу, суд дійшов висновку про залишення таких заяв без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.36,44 ЦПК України, -

ухвалив:

Визнати подання ОСОБА_2 заяв за вх. № 9107/20 від 23.03.2020 року, за вх. №10490/20 від 06.04.2020 року про відвід судді Демчика Р.В. у справі № 552/7810/14-ц (провадження № 6/711/1/23) зловживанням процесуальними правами.

Заяви ОСОБА_2 за вх. № 9107/20 від 23.03.2020 року, за вх. №10490/20 від 06.04.2020 року про відвід судді Демчика Р.В. у справі № 552/7810/14-ц (провадження № 6/711/1/23) - залишити без розгляду.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 08.02.2023 року.

Головуючий: Р. В. Демчик