печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Остапчук Т.В., з участю секретаря судових засідань Гаманюк О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відідлу примусового виконання рішення Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві центрального міжрегіонального управління юстиції ( м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

24.06.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, просить визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), яка полягає у не знятті арештів на майно боржника ОСОБА_1 , накладеного постановами Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.07.2015 р. № НОМЕР_1, від 01.10.2015 р. № НОМЕР_1, від 01.12.2015 р. № НОМЕР_1 та зобов`язати знати (скасувати) арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Вимоги скарги обґрунтовані тим, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2015 р. у справі № 757/18750/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики вимоги позовної заяви задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 5 595 100,00 грн.

На примусове виконання рішення 15.07.2015 р. Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист. Виконавче провадження з примусового виконання рішення суду відкрито Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, правонаступником якого є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).

З листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 28.05.2021 р. № 7602, отриманого засобами поштового зв`язку 01.06.2021 р., ОСОБА_1 про порушення своїх прав.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду скарги належним чином повідомлена.

В судове засідання представник Відідлу примусового виконання рішення Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві центрального міжрегіонального управління юстиції ( м. Київ) не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги належним чином повідомлений.

В судове засідання стягувач - ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги належним чином повідомлений.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка представника стягувача, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши скаргу боржника, долучені документи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2015 р. у справі № 757/18750/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики вимоги позовної заяви задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 5 595 100,00 грн.

На примусове виконання рішення 15.07.2015 р. Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист. Виконавче провадження з примусового виконання рішення суду відкрито Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, правонаступником якого є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.07.2015 р. в рамках ВП № НОМЕР_1 накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01.10.2015 р. в рамках ВП № НОМЕР_1 вдруге накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01.12.2015 р. в рамках ВП № НОМЕР_1 втретє накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 .

Листом від 08.02.2021 р. № 1511 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) повідомив боржника ОСОБА_1 про те, що 23.11.2016 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно Акту від 20.03.2020 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2015 р. № 757/18750/15-ц знищено за закінченням строків зберігання.

25.05.2021 р. Боржник звернулась до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про скаування арештів, накладених у виконавчому провадженні, у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу.

Листом від 28.05.2021 р. № 7602 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) повідомив, що відсутні підстави для скасування (зняття) арештів.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» уразі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

За змістом статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», що регулює питання арешту і вилучення майна (коштів) боржника, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зміст частини 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Постанова приватного виконавця Мойсенко Д.П. від 12.01.2023 р. свідчить про те, що при її винесенні вона керувалася статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», врахувала ті обставини, що станом на 12.01.2023 р. відсутня інформація про виконання рішення, що у боржника наявне майно.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку боржником ОСОБА_1 не надано належних, допустимих, достовірних, а в сукупності достатніх доказів, які б могли спростувати встановлені судом фактичні обставини та висновки суду.

Згідно частини першої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимог боржника ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), яка полягає у не знятті арештів на майно боржника ОСОБА_1 , накладеного постановами Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.07.2015 р. № НОМЕР_1, від 01.10.2015 р. № НОМЕР_1, від 01.12.2015 р. № НОМЕР_1 та зобов`язати знати (скасувати) арешт на майно боржника ОСОБА_1 , оскільки вважає, що в діях державного виконавця в даному випадку відсутні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому, враховуючи, що наслідком розгляду скарги в порядку Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» є усунення порушень та відновлення порушеного права чи інтересу особи, суд дійшов висновку, що вимоги скарги боржника ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки не встановлено порушення його прав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Відідлу примусового виконання рішення Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві центрального міжрегіонального управління юстиції ( м. Київ), - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Остапчук