Справа № 147/829/22
Провадження № 2/135/41/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023 року м.Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором №3308520 від 07 грудня 2020 року в розмірі 32 357,94 грн., з яких: 10 736,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 621,94 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Позов обґрунтований тим, що 07 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №3308520. 26.08.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №26082021, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передало, а позивач набув право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 26.08.2021 року до Договору факторингу №26082021, ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 32 357,94 грн., з яких: 10 736,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 621,94 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. Після отримання права вимоги до відповідача, з 26.08.2021 року, жодних нарахувань за договором позивачем не здійснювалося.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 вересня 2022 року цивільна справа передана за територіальною підсудністю до Ладижинського міського суду Вінницької області.

20 жовтня 2022 року справа надійшла до Ладижинського міського суду Вінницької області.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу ОСОБА_1 ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу ОСОБА_1 за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ), проте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3-6,8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини 12 статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 07 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №3308520 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток.

Відповідно до п.1.1 договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при його вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС Товариства.

Зазначений Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року (далі Правила) (додаються) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

За умовами укладеного Кредитного договору:

Сума кредиту (загальний розмір) складає 12 000,00 грн. (п. 1.3. Кредитного договору);

Строк кредиту 16 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору, (п. 1.4. Кредитного договору).

Згідно з Графіком платежів до договору про надання споживчого кредиту №3308520 від 07.12.2020 (Додаток №1), дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 23.12.2020.

Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем (п.2.1.).

У підписаному споживачем Паспорті споживчого кредиту визначені наступні умови: сума кредиту складає 12 000 гривень, знижена процентна ставка 521,55% (1,43% в день), стандартна процентна ставка 695,40% (1,90% в день). У розділі 10 вказаного договору зазначено реквізити сторін, та міститься запис «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М428807, 07.12.2020».

За положенням п.1.5.1 знижена процентна ставка становить 1,43% в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.4 цього договору (без пролонгацій), за умови погашення заборгованості або здійснення такого погашення протягом 3-х календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку.

Відповідно до п. 1.5.2 стандартна процентна ставка становить 1,90% від суми кредиту, застосовується згідно з цим пунктом договору: у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, якщо споживач не виконав умови, визначені в п. 1.5.1; у межах нового строку в разі продовження строку користування кредитом; у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України.

Згідно з п.1.7 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за заниженою ставкою 521,55% річних (п.1.7.1), за стандартною ставною 695,40% річних (п.1.7.2). Відповідно до п.1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за зниженою ставкою 14 736 грн. (п.1.8.1) та за стандартною ставкою 15648 грн. (п. 1.8.2).

Відповідно до розрахунків, наведених позивачем, станом на 25.08.2021 року у відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №3308520 від 07.12.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 32 357,94 грн., з яких: 10736,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 621,94 грн. - сума заборгованості за відсотками.

26 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №26082021, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 на суму 32 357,94 грн., за кредитним договором №3308520.

Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за Кредитним договором №3308520 від 07.12.2020 року до позичальника ОСОБА_1 .

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст.1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ч.1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до частини 1 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

На виконання договору факторингу№26082021 від 26 серпня 2021 року, згідно вимог ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», та запропоновано відповідачу погасити заборгованість по Кредитному договору №3308520 від 07 грудня 2020 року в сумі 32 357,94 грн.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до ОСОБА_2 , згідно зазначеного укладеного договору факторингу, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора.

Проте, відповідачем заборгованість в повному обсязі погашена не була ні попередньому кредитору, ні позивачу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Системний аналіз статей 599, 1049, 1054 ЦК України вказує про те, що належним виконанням кредитного договору є зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту та передбачених договором процентів.

Суд не може погодитися з визначеним позивачем розміром заборгованості за кредитним договором, з огляду на наступне.

Позивачем, окрім суми заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту), за Кредитним договором №3308520 від 07.12.2020 року заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками в сумі 21 621,94 грн.

Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ст.1050 ч.2 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку.

В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц.

Зі змісту досліджених судом Кредитного договору №3308520 від 07.12.2020 року, Графіку платежів (Додаток №1 до договору), Паспорту споживчого кредиту, встановлено, що строк кредиту складає 16 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

Згідно пункту 4.1. Договору, строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.-4.5. Договору.

Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.3. Договору (п.4.2. Договору).

Згідно п.4.3 Договору пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем.

У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в п.4.3. Договору, та нова дата відображається в Особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою (п.4.5. Договору).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором №3308520 від 07.12.2020 року вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані за період 140 днів, починаючи з 07 грудня 2020 року по 25 квітня 2021 року включно, в тому числі з 07.12.2020 року по 23.12.2020 року (16 днів) за зниженою процентною ставкою на тіло кредиту (12 000 грн.), з 24.12.2020 року по 25.04.2021 року за стандартною процентною ставкою на тіло кредиту (10736 грн.).

23.12.2020 року (дата повернення кредиту за п.1.4. Договору) відповідач ОСОБА_1 здійснив погашення суми заборгованості за кредитом в сумі 4000 грн., частина з яких в сумі 1264 грн. була зарахована як погашення боргу за тілом кредиту, в інша частина в сумі 2736 грн. зарахована на погашення боргу за процентами.

Таким чином, відповідач згідно п.4.1-4.3. Договору ініціював продовження строку користування кредитом шляхом здійснення платежу на користь позивача у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, тому строк надання кредиту відповідачу було продовжено на кількість днів (16 днів), зазначену в п.1.4. Договору (до 08 січня 2021 року включно).

09 січня 2021 року відповідач ОСОБА_1 здійснив погашення суми нарахованих відсотків в сумі 3263,74 грн. (які нараховані за період з 24.12.2020 до 08.01.2021 року), тим самим згідно п.4.1-4.3. Договору ініціював продовження строку користування кредитом на кількість днів (16 днів), зазначену в п.1.4. Договору.

Згідно п.4.5. Договору, новий строк кредиту відповідачу ОСОБА_1 розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення ним дій, зазначених в п.4.3. Договору, тобто з 10.01.2021 року.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 вдруге було ініційовано продовження строку користування кредитом на 16 днів згідно п.1.4 Договору, у зв`язку з чим, новою датою повернення коштів є 25 січня 2021 року.

Доказів пролонгації кредитного договору після 25 січня 2021 року позивачем не надано.

Відповідно до п.1.5.2 стандартна процентна ставка становить 1,90% від суми кредиту, застосовується згідно з цим пунктом договору: у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені у п. 1.5.1 договору; у межах нового строку в разі продовження строку користування кредитом; у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України.

Між тим, у цьому пункті не зазначається, що до вказаного періоду прострочення протягом 90 календарних днів належить період поза межами строку кредитування.

Пункт 3.1 договору споживчого кредиту, який знаходиться у загальному розділі, яким регламентовано порядок обчислення (нарахування) процентів та порядок зміни процентів та яким узгоджено здійснення нарахування відсотків, зокрема, протягом 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, також не передбачає правомочностей кредитодавця щодо стягнення процентів після припинення строку кредитування.

На те, що даним договором не врегульовані відносини щодо стягнення процентів після припинення строку кредитування вказує пункт 3.2. Договору, відповідно до якого до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів.

Тому пункт 3.1 Договору не унормовує порядку нарахування процентів поза межами дії строку кредитування, а лише надає право кредитодавцю нараховувати проценти протягом 90 календарних днів з дня виникнення простроченої заборгованості, яка може виникнути у разі пролонгації договору на новий строк, чого між сторонами у цій справі після 25 січня 2021 року не відбулось.

За таких обставин, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 25 січня 2021 року.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем заборгованість по нарахованих та несплачених процентах в сумі 21621,94 грн. включає період з 07 грудня 2020 року по 25 квітня 2021 року, який виходить за межі строку кредитування.

Суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню нарахована і несплачена сума відсотків за користування кредитом за період з 10.01.2021 року (новий початок строку дії договору) до 25.01.2021 року (останній день повернення кредиту в межах продовженого строку кредитування) в розмірі 3263,74 грн.

Одночасно з цим, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 26 січня 2021 року по 25 квітня 2021 року задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за Кредитним договором №3308520 від 07.12.2020 року в сумі 13 999,74 грн., з яких: 10 736,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту); 3 263,74 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ»підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, (розмір заявлених вимог 32357,94 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 13 999,74 грн. (43,26%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1073,28 грн.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 274-279,354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, ) суму заборгованості за Кредитним договором №3308520 від 07 грудня 2020 року в розмірі 13 999 (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 74 копійки, з яких: 10 736,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 263,74 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В іншій частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, ) понесені судові витрати у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 28 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Ладижинським міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова