РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

представника позивача Полігаса В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Жмеринський відділ державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з цим позовом, в якому просив визнати виконавчий напис №32748 таким, що не підлягає виконанню.

Стислий виклад позиції позивача.

14.06.2022 на адресу позивача надійшов лист від Жмеринського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з постановою про відкриття виконавчого провадження № 69164636 від 08.06.2022 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни.

Про вчинення виконавчого напису та про існування у нього заборгованості перед відповідачем, позивач дізнався лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, а по ідентифікатору доступу до нього позивач також дізнався на підставі яких документів відносно нього було відкрито дане виконавче провадження.

Так, 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 32747, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів», на підставі Договору факторингу № 1911 від 19.11.2021, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 75829493 від 01.072021, укладеного між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 за період з 18.11.2021 по 22.12.2021 включно, у розмірі: 4000 гривень заборгованості за тілом кредиту; 8646,33 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; 50 гривень плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 12 696,33 гривень.

Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки інформація щодо безспірності заборгованості безпідставна, відсутній у нотаріуса, передбачений законом пакет документів, за якими можливе вчинення виконавчого напису, а також порушення трирічного строку з виникнення права вимоги.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав.

Заперечення відповідача.

21.02.2023 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, заява про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до даної заяви представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просив стягнути з відповідача 50 % суми сплаченого позивачем судового збору, а решту повернути позивачу з держаного бюджету.

Представник третьої особи Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в особі начальника Ю. Сокуренка просив проводити розгляд справи без участі державного виконавця. До заяви додав постанову про повернення виконавчого документу та супровідний лист.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

26.01.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Підготовче засіданні у справі призначено на 07.03.2023. Клопотання представника позивача про витребування доказів на даній стадії не вирішувалось.

21.02.2023 надійшла заява від представника відповідача про врегулювання спору за участю судді та заява про визнання позовних вимог.

21.02.2023 надійшла заява представника третьої особи Ю. Сокуренка про розгляд справи без участі представника.

07.03.2023 у підготовчому судовому засіданні у задоволенні клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участі судді, відмовлено.

Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. за її місцезнаходженням було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. На адресу суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.25).

Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, третя особа вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, напавив заяву про визнання позову.

Суд на підстав ч. 3 ст.211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу у відсутність відповідача та третіх осіб.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що директор ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернувся з заявою до Жмеринського МР ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, а саме виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Солонець Т.М. за № 32748 від 22.12.2021 (а.с.13-14).

На підставі заяви Головним державним виконавцем Жмеринського МР ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гонтарук Н.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69164636 від 08.06.2022 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 12696,33 грн. (а.с.12).

Згідно з виконавчим написом № 32748 від 22.12.2021, з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», на підставі Договору факторингу № 1911 від 19.11. 2021, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 75829493 від 01.07.2021, укладеного між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 за період з 18.11.2021 по 22.12.2021 включно суми в розмірі 4000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8646,33 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 50 грн. плата за вчинення виконавчого напису. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» (а.с.11). Як зазначено, приватним нотаріусом вчинення виконавчого напису здійснено на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» і п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Постановою Головного державного виконавця Жмеринського МР ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гонтарук Н.С. виконавчий напис №32748 від 22.12.2021 виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення боргу у розмірі 12696,33 грн. повернено стягувачу (а.с.39-40).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Мотив суду. Норми права, які застосував суд.

Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок № 296/5).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року по справі № 569/8884/17 визначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Суд прийшов до висновку, що документи, які підтверджують безспірність заборгованості сторонами не надані, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту так і процентів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, в яку постановою КМУ №662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Одночасно з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.12.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також те, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, зважаючи, що відповідачем не надані жодні заперечення по суті позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак підлягають задоволенню.

Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до частини 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У зв`язку з визнанням відповідачем позову стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 536,80 грн. (50 відсотків від суми сплаченого судового збору), а також на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 274 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис №32748, виданий 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 12696,33 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 536,8 грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 536,8 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9-А, офіс 203 , ); Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ); Жмеринський відділ державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (місцезнаходження: 23100, Вінницька область, м. Жмеринка, вул. В. Брезденюка, 19)

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Дата складання повного судового рішення 08.03.2023