Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Маняк В.В., позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Шкорка І.М., представника відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Олексій В.В., представника відповідача Закарпатської обласної прокуратури Роман М.С., представника відповідача Державної Казначейської служби України Лешанич А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкорка Ігор Михайлович, до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої органом досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів.

11 серпня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкорка І.М., звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про відшкодування завданої моральної шкоди.

Позов мотивувала тим, що застосування відносно неї службовими особами ГУНП в Закарпатській області неналежної правової процедури при досудовому розслідуванні кримінального провадження, де вона мала статус потерпілої, що виразилося, зокрема, у незаконному збиранні та використанні медичної документації та призвело до ухвалення вироку стосовно її чоловіка, завдало їй значних душевних страждань, які позивачка оцінила у загальному розмірі 300 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з Державного бюджету України на її корить шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України моральну шкоду в розмірі 300 000,00 грн.

10.04.2023 року відповідачем ГУНП в Закарпатській області подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять доказів наявності причинно наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою. Медична інформація щодо потерпілої була отримана слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження в спосіб, передбачений КПК України, і була необхідна для призначення та проведення експертизи для встановлення ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень потерпілого. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі.

14.04.2023 року засобом поштового зв`язку відповідачем Державної Казначейської служби України подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що казначейство, враховуючи непорушення останнім жодних прав та інтересів позивача, не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок незаконних дій інших органів. Позивачем не надано суду жодних доказів протиправності дій працівників правоохоронних органів чи органів прокуратури; незаконність чи протиправність таких дій не встановлена жодним рішенням суду. Разом з тим, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2022 року по справі №308/4339/20 встановлено, що судом досліджено докази по справі у їх сукупності та визнано їх належними, допустимими та достовірними, і такими що отримані у визначеному законом порядку. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі.

19.04.2023 року засобом поштового зв`язку Закарпатською обласною прокуратурою подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, розглядаючи справи щодо стягнення шкоди, завданої незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю органів державної влади, у конкретних правовідносинах суду необхідно встановити неправомірні дії органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а довести наявність цих умов має позивач. Так, приписи п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України передбачають, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень. Отже, в даному випадку збирання інформації щодо стану здоров`я позивача, а саме: щодо тілесних ушкоджень, отриманих нею внаслідок ДТП, слідчим здійснювалось на виконання прямої вказівки закону. При цьому КПК України надає слідчому два способи отримання вказаної інформації: на запит в порядку ст. 93 КПК України та в порядку тимчасового доступу до речей і документів, передбаченому ст. ст. 159-166 КПК України. Тобто, подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів (як захід забезпечення кримінального провадження) можливе тільки у випадку, коли слідчим вжито заходи, передбачені ст. 93 КПК України.

Вказує, що позивачем не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди в розмірі 300 000,00 грн. Вказаний розмір шкоди обґрунтовано тим, що шкоду завдано позивачці у зв`язку з тим, що незаконно (на думку позивача) зібрану інформацію про стан її здоров`я використано для засудження її чоловіка. В свою чергу відсутній факт незаконного засудження її чоловіка ОСОБА_2 , апеляційна скарга на обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_2 перебуває у провадженні суду апеляційної інстанції (справа 308/4339/20). Позивачкою не враховано положення ч. 1 ст. 1176 ЦК України, згідно якої шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності заподіяної їй моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів, що на підставі ст. 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Таким чином, позивачем не доведено факт спричинення їй моральної шкоди. Крім цього, позивачем не доведено доказами факти безпосереднього порушення її прав як потерпілої у кримінальній справі будь-якими неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю прокуратури у справі чи її посадовими особами, які б підтверджували необхідність відшкодування їй моральної шкоди у сумі 300 тис. гри.З огляду на викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої державним органом при незаконному збиранні медичної документації, необхідно відмовити повністю.

21.04.2023 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Шкорка І.М. подано до суду відповідь на відзив Державної Казначейської служби України, в якому вказує, що порушення прав позивача відбулося в межах кримінального провадження та під час розгляду справи в суді. Зазначає, що Державна Казначейська служба України не навела жодних прикладів, які б свідчили, що в Україні є інші ефективні засоби захисту (в т.ч. визнання дій органів досудового розслідування незаконними щодо збирання та використання без згоди особи інформації (медичних даних) про її стан здоров`я та іншої персональної інформації) крім як стягнення моральної шкоди у загальному порядку згідно норм ЦПК України. Отже, в незалежності чим закінчиться розгляд кримінальної справи №308/4339/20, держава Україна внаслідок незаконних дій своїх органів змушена компенсувати завдану шкоду, розмір якої визначено виходячи із практики ЄСПЛ в даній категорії справ. Враховуючи викладене, просить суд позовні вимоги задовольнити.

25.04.2023 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Шкорка І.М. подано до суду відповідь на відзив Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якій вказує, що позивачка ОСОБА_1 стала жертвою порушення органами досудового розслідування її прав, гарантованих ст.8 Конвенції (право на повагу до свого приватного життя, що включає в т.ч. права на захист медичних даних), ст.12 Загальної декларації прав людини, ч.2 ст.32 Конституції України, ст. 39-1 Закону України «Основу законодавства України про охорону здоров`я», ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про інформацію». Вказує, що слідчий, не маючи письмової згоди потерпілої на доступ до її медичних документів, зобов`язаний був не самовільно, а виключно в порядку тимчасового доступу до речей і документів отримати доступ до охоронюваної законом медичної інформації. Враховуючи викладене, просить суд позовні вимоги задовольнити.

08.05.2023 через підсистему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Шкорка І.М. подано до суду відповідь на відзив Закарпатської обласної прокуратури. Вказує, що порушення прав позивачки відбулося в межах кримінального провадження та під час розгляду справи в суді. Звертає увагу суду на те, що слідчий порушив вимоги ч.2 ст.159 КПК України та ст.162 КПК України. Зазначає, що в незалежності чим закінчиться розгляд кримінальної справи №308/4339/20 держава України внаслідок незаконних дій своїх органів змушена компенсувати завдану шкоду, розмір якої визначено виходячи із практики ЄСПЛ в даній категорії справ. Вказує, що у слідчого відсутні повноваження без дозволу особи збирати та використовувати медичну документацію відносно особи. Втручання у право на таємницю медичної інформації можливе тільки на підставі закону, жодний закон не надає право самостійно слідчому без згоди особи втручатися у її приватне життя, а національне законодавство дозволяє таке втручання без згоди особи виключно за ухвалою суду в окремих випадках. Зазначає, що у відзиві Закарпатська обласна прокуратура посилається на ч.1 ст.93 КПК України без її детального відтворення, тобто не коментує жодним чином вимогу даної норми закону, що слідчий збирає докази не будь як, а виключно у порядку, передбаченому КПК України. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заяви ( клопотання) учасників справи

17.04.2023 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Шкорка І.М подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

27.04.2023 представник відповідача Державної казначейської служби через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням працівників Державної казначейської служби України у відпустці.

Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2022 року дана справа передана для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяні О.В.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2022 року продовжено позивачу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкорка І.М., строк на усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2022.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкорка І.М., повернуто позивачу.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 19.10.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкорка І.М., залишено без руху.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.11.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкорка І.М., визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 року ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 10.11.2022 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 28.03.2023 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2022 року скасовано, справу направлено до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для продовження розгляду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.01.2023 року справу передано судді Голяні О.В.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2023 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Пояснення в судовому засіданні, заяви ( клопотання) учасників справи

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, викладених у такому та у відповідях на відзив, просили його задовольнити. Позивач також пояснила, що моральна шкода була б їй завдана також і в випадку, якщо слідчий отримав би її медичну документацію в порядку тимчасового доступу до речей і документів, передбаченому ст. ст. 159-166 КПК України.

Представники відповідачів просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзивах.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000420, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

22.04.2020 року т.в.о. заступника начальника СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області О.Качур звернувся із запитом до головного лікаря КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради Курах І.І., у якому просив у зв`язку з розслідування кримінального провадження №0000420 від 06.04.2020 надати йому медичну документацію щодо лікування у КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради особи ОСОБА_1 /т.1, а.с.15/.

23.04.2023 року т.в.о. заступником начальника СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Качур О. направлено завідувачу судово-медичної експертизи Ужгородського міжрайонного відділення СМЕ Реметі І.В. клопотання №2225/106/25/2-20 про проведення по кримінальному провадженню №0000420 від 06.04.2020 року судово-медичної експертизи по матеріалах медичної документації, які оформлені на гр. ОСОБА_1 , оскільки відповідно до обставин дорожньо-транспортної пригоди остання отримала тілесні ушкодження /т.1, а.с.16/.

29.04.2020 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме: в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому /т.1, а.с.13-14/.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/4339/20 від 16.06.2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, без позбавлення права керувати транспортним засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України /т.1, а.с.17-19/.

В мотивувальній частині вироку зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме: «05 квітня 2020 року близько 23 год. 20 хв. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «Daewoo» модель «Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в селі Оріховиця, в напрямку села Оноківці, Ужгородського району, неподалік озера «Шамбала», яке знаходиться в селі Оріховиця, Ужгородського району проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним та за умов видимості у напрямку руху здійснив виїзд за межі проїзної частини на узбіччя, де в подальшому допустив зіткнення з деревом, яке знаходилось поза межами проїзної частини. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, де в подальшому була доставлена до медичного закладу.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3(б) та 12.1 Правил дорожнього руху України, якими визначено: п.2.3(б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи №188 від 28.04.2020 року. Згідно наданої медичної документації з КНП «ЦМКЛ» Ужгородської міської ради де знаходилась на стаціонарному лікуванні з 05.04. по 16.04.2020 року у неї встановлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зубовидного виростку 2 шийного хребця, що підтверджений даними МСКТ від 05.04.2020 року за №20321, вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3. «е» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Закритий уламковий перелом правої ліктьової кістки із зміщенням відламків, що підтверджено даними МСКТ від 05.04.2020 року №20321, потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, можливе їх виникнення в салоні легкового автомобіля у пасажира, при ДТП, яка мала місце 05.04.2020 року.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №10/185 від 22 квітня 2020 року в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Daewoo» модель «Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України.

В діях водія автомобіля марки «Daewoo» модель «Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_2 , вбачається невідповідність вимогам п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, недотримання яких, з технічної точки зору, у своїй сукупності є у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди».

Твердження сторони захисту про порушення слідчим порядку отримання медичної документації потерпілої ОСОБА_1 знайшли своє відображення у вироку суду, а саме: «Відповідно до ч.2 ст.242 КПК України, призначення експертизи для встановлення ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень є обов`язковим. Однією із засад кримінального провадження, закріпленої у п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В залежності від конкретних обставин слідчий вирішує, чи самому витребувати певні документи, чи звертатись до слідчого судді з клопотанням про надання доступу до речей та документів……»

«…..той факт, що медична карта потерпілого лікувальною установою була видана без ухвали слідчого судді про доступ до документів з правом їх вилучення, не може бути підставою вважати, що цей документ є недопустимим доказом.

Інформація, яка міститься в медичній карті потерпілого, стосується виключно його особи, при цьому від потерпілого не надходило ніяких заяв чи скарг про порушення його прав та свобод при отриманні слідчим вказаної документації та надання її експерту…..»

«Підстав для визнання доказів недопустимими не установлено, так як не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження регламентованих ст. 87 КПК».

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2022 у справі №308/4339/20 не набрав законної сили, оскаржений в апеляційному порядку.

Позивачка ОСОБА_3 являється дружиною ОСОБА_2 , стосовно якого 16.06.2022 у ухвалено вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/4339/20 /т.1, а.с.12/.

Оцінка суду.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура

Згідно із частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними доказами є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).

Частиною другою статті 91 КПК України передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Суб`єктами збирання доказів зі сторони обвинувачення є слідчий, дізнавач, прокурор, а у випадках отримання доручення в порядку ч.2 ст.41 КПК оперативні підрозділи.

Стаття 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами. Кримінальна відповідальність за цією статтею настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Заподіяння в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

За обставинами даної справи позивачка, будучи потерпілою у кримінальному провадженні за ст. 286 КК України, вказує на те, що слідчий, використовуючи незаконний механізм шляхом подання запиту в відповідності до ст.93 КПК України, збирав та використовував медичну інформацію щодо неї. Таке збирання медичної документації повинно було ініціюватися слідчим шляхом застосування механізму тимчасового доступу до документів в порядку, передбаченому главою 15 КПК України.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення в судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого в такому провадженні, належним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду.

Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20).

З вищевказаного вбачається, що суд в порядку цивільного судочинства позбавлений можливості оцінювати докази, зібрані в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку порядку отримання медичної документації, на який посилається позивач як на підставу відшкодування моральної шкоди.

Дії слідчого, які здійснені ним з метою отримання медичної документації потерпілої, впливають на допустимість таких доказів, і мають бути оцінені судом в порядку, встановленому КПК України, а не в даному судовому провадженні.

Отже, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди, завданої застосуванням відносно неї службовими особами ГУНП в Закарпатській області неналежної правової процедури при досудовому розслідуванні кримінального провадження.

Враховуючи, що за подання даної позовної заяви не справляється судовий збір, то судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви слід віднести за рахунок держави.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 26 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкорка Ігоря Михайлович, до Головного управління національної поліції в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про відшкодування завданої шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці, 13, .

Відповідач: Закарпатська обласна прокуратура, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2 а, .

Відповідач: Державна Казначейська служби України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, 6, .

Повний текст рішення суду виготовлений 11.05.2023.

Суддя Олена ГОЛЯНА