Провадження № 2/466/341/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк О.П.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ТзОВ «Качай гроші»

третя особа приватний нотаріус Бучанського районного

нотаріального округу Київської області

Грисюк О.В.

третя особа приватний виконавець виконавчого округу

Львівської області Ільчишин Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Заставний Роман Андрійович, до товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни, про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

у с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Заставний Роман Андрійович, звернувся до суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни, про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог позивач зазначив про те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. від 27 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження №67285584.

Виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого напису №99399 вчиненого 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Качай гроші» заборгованість у розмірі 17 340,00 гривень.

Вважає, що виконавчий напис №99399 від 15 липня 2021 року приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. є вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, Закон та інші законодавчі акти України.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон) нотаріуси у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим також нормативно правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим.

Статтею 87 Закону встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Перелік).

Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку).

Водночас постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 (далі Постанова) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 цих змін «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

На виконання зазначеної Постанови Кабінетом Міністрів України опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23 резолютивну частину Постанови.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину вказаної ухвали було опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92.

Статтею 1291 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до обов`язків нотаріуса, визначених статтею 5 Закону, та переліку підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, передбаченого статтею 49 Закону, у разі якщо вчинення нотаріальної дії суперечить законодавству України або міжнародним договорам нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні такої дії.

Міністерство юстиції України, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про нотаріат» здійснює контроль за організацією нотаріату та дотриманням порядку вчинення нотаріальних дій, також зазначає, що нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні виконавчого напису на документах, які визначені пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, про що зазначено у листі-роз`ясненні від 19 жовтня 2020 року №8467 / 8.3.1 / 32-20.

Так, Міністерством юстиції України з метою формування єдиної практики застосування положень ст.87 Закону України «Про нотаріат» та положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, надано лист-роз`яснення від 19 жовтня 2020 року №8467 /8.3.1/ 32-20 «Щодо застосування положень статті 87 Закону України «Про нотаріат».

Зі змісту вказаного листа-роз`яснення встановлено, що у зв`язку із ухваленням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, якою частково визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні виконавчого напису на документах, які визначені пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку.

Таким чином, зважаючи на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, спірний виконавчий напис нотаріуса було вчинено на не передбаченому чинним Переліком документі, який нотаріально не посвідчений.

За таких обставин, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вказане узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеним у постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17.

Крім цього, у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Зазначає, що позивач заперечує факт укладення кредитного договору №00-2031947 від 22 листопада 2020 року із ТОВ «Качай гроші», та відповідно отримання кредитних коштів за вказаним договором.

Зазначає, що кредитний договір від 22 листопада 2020 року, оригінал якого знаходиться у приватного виконавця Ільчишин Л.В., містить відомості, що місцем реєстрації позивача є адреса: АДРЕСА_1 . Однак, позивач не проживає за цією адресою з 01 липня 2020 року і є знятим з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою, що підтверджується довідкою №52073 про зняття з реєстрації місця проживання.

Зазначене свідчить про неналежну ідентифікацію кредитором своїх клієнтів.

Таким чином, оскільки позивач не отримував кредитні кошти, у останнього не виникло і не могло виникнути обов`язку щодо їх повернення.

Відтак, зважаючи на те, що позивач повністю заперечує факт укладення кредитного договору, така заборгованість не може вважатися безспірною.

Жодних письмових вимог про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором №00-2031947 від 22 листопада 2020 року, на які позивач міг би висловити свої заперечення останнім не отримувалося.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 грудня 2021 року справу передану для розгляду судді Шевченківського районного суду м.Львова Кавацюку В.І.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 29 грудня 2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

01 лютого 2022 року відповідач ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подав на адресу суду відзив на позовну заяву.

В обгрунтування відзиву зіслався на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ТзОВ «Качай гроші» мотивуючи їх тим, що на його думку виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог нормативно-правових актів, що регламентують вчинення нотаріальних дій.

ТзОВ «Качай гроші» вважає позов безпідставним та необґрунтованим, а тому в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

22 листопада 2020 року між ТзОВ «Качай гроші» та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №00-2031947 (далі - Договір), відповідно до умов якого Товариство зобов`язалося надати позичальнику у власність кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші зобов`язання, передбачені Договором.

Договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір було укладено згідно з ч.2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Відповідно до вищезазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону. Згідно п.6 ст.1, ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача.

22 листопада 2020 року позичальником було підписано (акцептовано) оферту, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з її умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору.

Договір був укладений і підписаний сторонами у відповідності з умовами Закону. При цьому, Позивач через особистий кабінет на веб-сайті Товариства подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе шляхом використання калькулятора на сайті Товариства, ознайомився з паспортом кредиту і офертою та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «Я хочу підписати кредитний договір», після чого було сформовано одноразовий ідентифікатор, який було відправлено на телефон позичальника і введено останнім в окреме поле для підтвердження підписання договору.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Отже, укладений між Позивачем та відповідачем кредитний договір є зобов`язанням, на підставі якого сторони кредитного договору набули взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору у вигляді оферти та розміщення інформації на сайті Товариства. Крім того, зважаючи на дистанційний порядок укладення Договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами оферти та прийняття зваженого рішення.

В оферті зазначено про умови надання позики, в тому числі:

сума кредиту 6 000,00 грн. (п. 1.2.); строк, на який надається позика 15 днів (п. 1.3.); дата повернення позики (останній день) 07.12.2020 (п. 1.3.); процентна ставка за користування позикою в день 1,80 % в день; загальна вартість кредиту 7 620,00 грн. (п. 1.7.); тип процентної ставки фіксована (п.1.4.). Жодної сплати по кредитному договору позивач не здійснив.

15 липня 2021 року на підставі звернення ТзОВ «Качай гроші», приватний нотаріус Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис № 99399 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Качай гроші» боргу 17 340,00 гривень.

ТзОВ «Качай гроші» згідно з вимог законодавства надало до нотаріуса відповідні документи, які підтверджують суму боргу позивача, на підставі яких був вчинений виконавчий напис. Питання про правомірність вчинення виконавчого напису стоїть безпосередньо перед особою, яка його вчинила - нотаріусом, а не перед відповідачем, який не вчиняв ці дії та не може нести відповідальність та скасувати напис. У разі сплати боржником кредиту, стягувач звертається до приватного виконавця, про закриття виконавчого провадження.

ТзОВ «Качай гроші» не може бути відповідачем у справі з питання скасування виконавчого напису № 99399 від 15 липня 2021 року, який вчинила приватний нотаріус Грисюк О.В., на підставі заяви ТзОВ «Качай гроші» та наданих документів. Відповідач вважає що нотаріус при вчиненні виконавчого напису виконав вимоги чинного законодавства України.

На підставі виконавчого напису ТзОВ «Качай гроші», як стягувач у справі, звернулось для його виконання до приватного виконавця Ільчишин Л.В., яка 27 жовтня 2021 року відкрила виконавче провадження №67285584, щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 17 340,00 грн.

Позивач ухиляється від сплати заборгованості по кредитному договору та намагається шляхом звернення до суду, ухилитися від сплати боргу скасуванням виконавчого напису, який не вчиняв відповідач, який вчинено третьою особою.

Крім того заперечує стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені на правничі допомогу.

На підставі викладеного, просить у позові ОСОБА_1 до ТзОВ «Качай гроші», про визнання виконавчого напису № 99399 від 15 липня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення на користь ТзОВ «Качай гроші» 17 340,00 грн., відмовити у повному обсязі, як у необґрунтованому та безпідставному.

18 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Заставний Р.А., подав відповідь на відзив, згідно якого позов підтримав, та просив його задовольнити.

В судове засідання, яке було призначено на 08 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Заставний Р.А. не з`явились, та в позовній заяві дали згоду на розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача ТзОВ «Качай гроші» в судове засідання не з`явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Треті особи, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільтчишин Л.В. в судові засідання жодного разу не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 08 березня 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. був вчинений та зареєстрований в реєстрі за № 99399 виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТзОВ «Качай гроші» заборгованість за кредитним договором № 002031947 від 22 листопада 2020 року, за період з 07 грудня 2020 року по 05 липня 2021 року у сумі 17 340,00 гривень, що складається з : простроченої заборгованості за сумою кредиту 6 000,00 гривень, простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 11 340,00 гривень.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Грисюк О.В. посилається на п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Відповідні зміни до постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, були внесені постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в тому числі за кредитними договорами.

Отже, станом на 15 липня 2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Окрім цього, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України № 1172 в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Крім того, згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати.

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом та приходить до висновку щодо часткового стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00грн.

Керуючись ст.ст.34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Заставний Роман Андрійович, до товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 99399, вчинений 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», , заборгованість за кредитним договором №00-2031947 від 22 листопада 2020 року у сумі 17 340,00 гривень (сімнадцять тисяч триста сорок гривень).

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень).

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», , адреса місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Федорова Івана, буд. 64/16, офіс 311;

третя особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівна, адреса: 79044, м.Львів, вул.Княгині Ольги, 5-з.

Суддя В. І. Кавацюк