Справа № 405/5522/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про визнання дій прокуратури та слідчих такими, що завдали шкоди та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про визнання дій прокуратури та слідчих такими, що завдали шкоди та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури в сумі 200000,00 грн. В обґрунтування позову вказала, що 11.06.2013 року до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне провадження за № 0000462 про вчинення невідомими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме підроблення двох рішень сесії Олександрівської селищної ради. Позивач за даним кримінальним провадженням являлася заявником та потерпілою. В ході досудового розслідування слідчим суддею було винесено ряд ухвал, що свідчать про недотримання слідчими органами та органами прокуратури вимог закону. В подальшому, ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області дане кримінальне провадження за клопотанням прокурора від 14.01.2020 року було закрите на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Внаслідок затягування досудового розслідування з боку правоохоронних органів позивачу було завдано душевні страждання та переживання, що полягали у порушення нормальних життєвих зв`язків, смерті чоловіка, порушенні звичайного укладу життя, постійному проведенні часу позивачем в судах з метою примушування працівників правоохоронних органів виконувати свої обов`язки. За таких обставин просить визнати дії прокуратури та слідчих Кіровоградської області такими, що завдали їй моральної та матеріальної шкоди через бездіяльність їх підлеглих підрозділів та працівників при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000462 від 11.06.2013 року та стягнути зі спеціального рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.10.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

23.11.2022 року представник відповідача Державної казначейської служби України подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та пояснив, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності працівників правоохоронних органів сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності та не є безумовною підставою для відшкодування моральної або матеріальної шкоди. Звернення позивача до слідчого судді з відповідними скаргами на дії чи бездіяльність органів досудового розслідування та суду свідчить про реалізації її права на оскарження процесуальної діяльності слідчих під час досудового розслідування, а не безумовним доказом неправомірності вказаних процесуальних рішень та не є підставою для відшкодування скаржнику моральної шкоди. Крім того, у позові відсутні посилання на стан здоров`я позивача, не зазначено у чому конкретно полягали страждання позивача, тяжкість вимушених змін у житті позивача. Також вказав, що позивачем неправильно вказано спосіб стягнення з держави відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

25.11.2022 року представник відповідача Кіровоградської обласної прокуратури подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що 11.06.2013 року Олександрівським ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області за заявою ОСОБА_1 внесено відомості до ЄРДР за № № 0000462 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та 26.07.2013 року ОСОБА_1 допитано як потерпілу по даному кримінальному провадженні. Зазначила, що в ході досудового розслідування всі заяви ОСОБА_1 розглядалися, її клопотання про проведення слідчих дій виконувалися, допитувалися свідки, відбиралися зразки підписів для проведення експертизи, призначалася судова почеркознавча експертиза. Окрім того, прокурором надавалися відповідні вказівки слідчому. Однак ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.02.2020 року у справі № 397/77/20 клопотання прокурора задоволено та закрито кримінальне провадження № 0000462 від 11.06.2013 року на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Вважає, що прокуратурою вжито вичерпних заходів з метою забезпечення належного рівня процесуального керівництва у кримінальному провадженні. Зазначила, що позивач не надала жодних доказів, що підтверджували заподіяння їй моральної шкоди. При цьому, вказала, що прокуратура не є належним відповідачем у даній справі. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

09.01.2023 року позивач подала відповідь на відзиви позивачів, в якій вказала, що досудове розслідування затягувалося, було упередженим. Вважає, що слідчі та прокурори не дослідили всі обставини кримінального правопорушення, не надали їм правову оцінку, не забезпечили прийняття законного та неупередженого процесуального рішення, а тому просить позовні вимоги задовольнити.

16.01.2023 року позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити та розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача Кіровоградської обласної прокуратури 16.01.2023 року подала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала та просить розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється пенсіонером за віком, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 16).

11.06.2013 року Олександрівським ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області за заявою ОСОБА_1 внесено відомості до ЄРДР за № № 0000462 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 75).

Постановою слідчого СВ Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області Шевченка В.О. від 17.08.2015 року кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 11.06.2013 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с. 78-80).

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2018 року (вступна та резолютивна частини) в справі № 397/880/18 скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано постанову слідчого СВ Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області Шевченка В.О. від 17.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 11.06.2013 року (а.с. 11).

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2018 року (вступна та резолютивна частини) в справі № 397/880/18 скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Шевченка В.О., начальника СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Столбової О.В., їх відвід від розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 11.06.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та зобов`язання вчинити дії задоволено частково та відведено слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Шевченка В.О. від проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 11.06.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 12).

19.03.2019 року позивач звернулася до закладу охорони здоров`я КНП «Олександрівський РЦПМСД» Олександрівської районної ради Кіровоградської області, з неускладеною гіпертонією, стан важкий (а.с. 71).

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2019 року (вступна та резолютивна частини) в справі № 397/880/18 скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності начальника Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області Чабаненка М.В., прокурора Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області Павлова О.О. та зобов`язання вчинити дії по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 11.06.2013 року задоволено частково, визнано бездіяльність прокурорів Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області Чабаненка М.В. та Павлова О.О. щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.08.2019 у строки, передбачені КПК України (а.с. 13).

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2019 року (вступна та резолютивна частини) в справі № 397/880/18 заяву ОСОБА_1 про відвід начальника СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Столбової О.В. від проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 11.06.2013 року задоволено, відведено начальника СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Столбову О.В. від проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 11.06.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 14).

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2019 року (вступна та резолютивна частини) в справі № 397/880/18 заяву ОСОБА_1 про відвід процесуального прокурора Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області Павлова О.О. від проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 11.06.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України задоволено, відведено процесуального прокурора Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області Павлова О.О. від проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 11.06.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 15).

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.02.2020 року у справі № 397/77/20 клопотання прокурора задоволено та закрито кримінальне провадження № 0000462 від 11.06.2013 року на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зазначена обставина сторонами не заперечується.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 56 Конституції України, згідно якої кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а також нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Крім того, частинами першою та другою статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як з`ясовано судами, підставою для відшкодування шкоди у цій справі є бездіяльність посадових осіб органів досудового розслідування та прокуратури у частині невиконання своїх службових обов`язків під час розслідування кримінального провадження № 0000462 від 11.06.2013 року.

Поряд з цим, звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач самостійно визначає предмет, підстави позову, обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, зазначає суб`єктний склад у судовому процесі. Визначення відповідачів як одного із видів суб`єктів цивільного процесу є правом позивача. Проте саме суд на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ЦПК України, ураховуючи завдання цивільного судочинства має визначити характер спірних правовідносин та суб`єктів, які є учасниками цих правовідносин (сторони спору), і за результатами цього вирішити відповідний спір.

За змістом наведених норм, сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги.

З огляду на зміст наведених норм, захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси позивача саме від відповідача (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).

Так, позивачем заявлені вимоги про визнання дій прокуратури та слідчих такими, що завдали шкоди позивачу та про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури.

Проте позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом визначено лише одного із належних відповідачів за даним позовом орган прокуратури, а саме Кіровоградську обласну прокуратуру, в той час як залучення органу досудового розслідування - ГУНП в Кіровоградській області - в якості співвідповідача не відбулося.

Разом з тим, повноважень самостійно залучити таку особу в якості співвідповідача суд не має, позаяк такі процесуальні дії належить вчиняти лише за клопотанням позивача (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 925/440/18).

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц вказано, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо відповідача належного.

Відтак, суд не бере до уваги ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2018 року, від 13.11.2018 року та від 13.11.2019 року в справі № 397/880/18, оскільки вони стосуються рішень, дій та бездіяльності працівників органу досудового розслідування ГУНП в Кіровоградській області, а позивачем даний орган в якості співвідповідача не залучено.

У свою чергу, на підтвердження позовних вимог позивач також послалася на відповідні ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2019 року та 13.11.2019 року в справі № 397/880/18, що стосуються дій працівників органу прокуратури при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000462 від 11.06.2013 року.

Так, позивачем надана лише вступна та резолютивна частини ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2019 року в справі № 397/880/18 про відвід прокурора, що позбавляє суд можливості в повній мірі з`ясувати зміст та характер незаконних рішень, дій чи бездіяльності органу прокуратури, а відтак і за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) позивачу була заподіяна моральна шкода в цій частині.

Водночас, факт бездіяльності посадових осіб Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області щодо нерозгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.08.2019 у строки, передбачені КПК України під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000462 від 11.06.2013 року, за яким потерпілою була ОСОБА_1 , знайшов своє підтвердження. Внаслідок цих дій посадових осіб позивачу було завдано душевні страждання та переживання, що полягали у порушенні звичайного укладу життя та проведенні часу позивачем в суді з метою примушення уповноважених посадових осіб органу прокуратури розглянути її клопотання, що вимагало від неї докладання додаткових зусиль для поновлення порушеного права.

Решта доводів позивача про характер немайнових втрат (смерть чоловіка, вплив на стан здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків) належними та допустимими доказами не підтверджуються.

Оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи, що бездіяльність посадових осіб органів прокуратури в частині нерозгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.08.2019 року у строки, передбачені КПК України, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000462 від 11.06.2013 року, доведена належними і допустимими доказами, вина відповідача ним не спростована, врахувавши, що факт заподіяння моральної шкоди пов`язується з душевними стражданнями та переживаннями, що полягали у порушенні звичайного укладу життя та проведенні часу позивачем в суді з метою примушення уповноважених посадових осіб органу прокуратури розглянути її клопотання, тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнала позивач ОСОБА_1 внаслідок неналежного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.08.2019 року, дотримавшись принципу розумності та справедливості, суд дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та враховує моральні страждання, які зазнала позивач внаслідок нерозгляду її клопотання від 23.08.2019 року у строки, передбачені КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000462 від 11.06.2013 року, яке на даний час закрито, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

При цьому, у задоволенні позовної вимоги про визнання дій прокуратури та слідчих Кіровоградської області такими, що завдали їй моральної та матеріальної шкоди через бездіяльність їх підлеглих підрозділів та працівників при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000462 від 11.06.2013 року слід відмовити, оскільки не залучено орган досудового розслідування в якості співвідповідача, а сама позовна вимога належним чином не конкретизована, доказів завдання матеріальної шкоди позивачем не надано.

Відшкодування моральної шкоди у цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Як вбачається з пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

Керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Кіровоградської обласної прокуратури (25006, м. Кропивницький, вул. В. Пермська, 4), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) про визнання дій прокуратури та слідчих такими, що завдали шкоди та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури задовольнити частково.

Стягнути із держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний