Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю »К2000» до ОСОБА_1 , Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича про зняття арешту з майна, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить скасувати арешт за номером обтяження №43250462 від 30 липня 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, накладений постановою №66327990 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М.М.

Посилається в позові на те, що 06 лютого 2020 року між ТОВ`К2000» та ТОВ`СІГ М» був укладений Кредитний договір № 0202/02, за яким позичальнику був наданий кредит у розмірі 1 000 000, 00 гр.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ТОВ`К2000» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки.

Згідно з п.1.1 та 1.1.1 договору іпотекодавець передав у іпотеку, а товариство прийняло квартиру АДРЕСА_1 .

При укладенні договору іпотеки сторони узгодили, що в разі невиконання позичальником умов договору іпотекодержатель може задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі в порядку ст.37 Закону України « про іпотеку».

06 лютого 2020 року державна реєстрація іпотеки була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Боржник за кредитним договором не виконав умов основного зобов`язання, в зв`язку з чим 15листопада 2011 року приватним нотаріусом Київського імського нотаріального округу Русанюком З.З. право власності на квартиру було зареєстровано за ТОВ`К2000».

В той же час, 30 липня 2021 року, підчас перебування квартири в іпотеці, приватним виконавцем Солонько М.М. постановою про арешт майна боржника №66327990 був накладений арешт на квартиру.

Вважаючи своє право порушеним, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 23 вересня 2022 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

Згідно з відомостями, які містяться в матеріалах справи, відповідач Солонько М.М. отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 22 листопада 2022 року.

Конверт, що направлявся відповідачу ОСОБА_1 повернувся до суду без вручення з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Відповідачам був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджатися своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що 06 лютого 2020 року між ТОВ`К2000» та ТОВ`СІГ М» був укладений Кредитний договір № 0202/02, за умовами якого ТОВ «СІГ М» був наданий кредит у розмірі 1 000 000, 00 гр.

06 лютого року між ТОВ`К2000» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.п.3.1.11 та 3.1.12 Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку і випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством.

Самостійно обирати порядок стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 3.1.14 договору сторони дійшли згоди, що в разі порушення виконання основного зобов`язання товариство, як іпотекодержатель, має право вимагати від іпотекодавця виконання основного зобов`язання, у разі порушення зобов`язань за Кредитним договором та цим договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

06 лютого 2020 року державна реєстрація іпотеки була зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 289185954 від 08 грудня 2021 року право власності на вказану квартиру 15 листопада 2021 року приватним нотаріусом Киїського міського нотаріального округу Русанюком З.З. було зареєстроване за ТОВ» К2000».

Підставою виникнення права власності зазначено Договір іпотеки від 06лютого 2020 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В.

30 липня 2021 року, тобто під час перебування квартири в іпотеці, приватним виконавцем Солонько М.М. постановою про арешт майна боржника №66327990 був накладений арешт на квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України « Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідач Слонько М.М. , отримавши копію позову з додатками, будь-яких пяснень до суду не надав, як і не обгрунтував підстав для накладення арешту на майно, яке знаходилося іпотеці.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності.

За змістом ч.ч.1 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з даною статтею фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі « Вендітеллі проти Італії» /1994 / Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Стаття 1 Протоколу вимагає, перш за все і особливо, щоб втручання державної влади у використання права на майно було законним / рішення в справі « Півень проти України 2004 рік/.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

Тобто, право власності позивача, як абсолютне право, може бути захищене лише при доведеності самого факту порушення.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постановах Верховного Суду в справах № 761/31581/19 та № 331/3944/18, зазначено, що накладення арешту на заставлене майно не позбавляє кредитора права задовольнити його вимоги в майбутньому і не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законом України «Про іпотеку».

Таким чином, задоволення позивачем своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідає вимогам закону.

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачі, не подавши до суду відзиву, будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, та спростували доводи позивача, суду не надали.

В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПУ України, доказами.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Як зазначено вище, позивач є власником спірної квартири з листопада 2021 року.

Його право власності та підстави його набуття відповідачем ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, не оспорювалися.

Враховуючи викладене,врегульований законом захист права власності, гарантований законом рівний захист прав усіх суб?єктів права власності, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 15,16,317,319,321, 368, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , накладеного приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько Миолою Миколайовичем, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «К2000».

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «К2000», 03028 м. Київ вул.Саперно-Слобідська, 22, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Солонько Микола Миколайович, 03035 м.Київ вул. Шаповала Генерала, 2, приміщення 401.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва