465/1456/22
2-з/465/41/23
У Х В А Л А

02.05.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваль Ольги Романівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 подану представником адвокатом Коваль Ольгою Романівною до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Солонської сільської ради Дрогобицького району Львівської області Мартинюк Наталія Євгенівна, державний реєстратор П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівського міського нотаріального округу Кірілова Тетяна Миколаївна про скасування рішення державного реєстратора, записів про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Франківського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 подану представником адвокатом Коваль Ольгою Романівною до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Солонської сільської ради Дрогобицького району Львівської області Мартинюк Наталія Євгенівна, державний реєстратор П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівського міського нотаріального округу Кірілова Тетяна Миколаївна про скасування рішення державного реєстратора, записів про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 18.03.2022 року задоволено самовідвід судді Франківського районного суду м.Львова Кузя В.Я. у розгляді даної цивільної справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2022 року справу передано судді Гладишевій Х.В.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Гладишевої Х. В. від 22.03.2022 року відкрито загальне позовне провадження.

29.03.2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова №713/Р від 29.03.2023 року, вказану цивільну справу передано судді Марків Ю.С.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 11.04.2023 року прийнято до провадження вищевказану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.

27.04.2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О.Р. звернулась до Франківського районного суду м.Львова з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на житловий будинок загальною площею 58,4 кв.м, житловою площею 39,9 кв.м, що позначений на плані під літ. «Б-1» і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження та розпорядження вказаним будинком до вирішення справи по суті та набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Заяву мотивує тим, що позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб про скасування рішення державного реєстратора, записів про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності. Вказує, що основна суть спору полягає в оцінці правомірності набуття відповідачем права власності на спірний будинок та з`ясування належності права власності на такий. Оскільки, житловий будинок зареєстрований за відповідачкою, то, на думку представника позивача, ще до моменту вирішення даного спору ОСОБА_2 має можливість без повідомлення та без згоди позивачки ОСОБА_1 вільно продати, подарувати чи відчужити іншим способом такий будинок будь-якій особі із перереєстрацією відповідних прав, відтак вказані дії можуть істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду у цій справі. На підтвердження вищевикладеного представник позивачки зазначила, що 17.04.2023 року позивачці стало відомо від сусідів, що узгоджувальною комісією для вирішення земельних спорів Львівської міської ради запрошено відповідачку ОСОБА_2 прибути 21.04.2023 року на засідання узгоджувальної комісії щодо погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 . З приводу даних обставин представник позивачки звернулась з заявою до узгоджувальної комісії з проханням зупинити розгляд вказаного земельного питання до вирішення спору в судовому порядку, оскільки рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1828 від 29.12.2010 року "Про погодження прийняття в експлуатацію житлового будинку садибного типу під літерою "Б-1" на АДРЕСА_1 , який збудувала позивачка, не скасоване, є чинним, прийнятим в межах і спосіб передбачених законом, що, на думку представника позивачки, свідчить про підготовку відповідачки до відчуження спірного житлового будинку та за умови відчуження спірного майна або надання такого майна у позику чи під заставу, у позивачки виникне необхідність у пред`явленні окремих позовів про витребування майна із чужого володіння та/або про стягнення грошової компенсації вартості відчуженого майна, про зняття обмежень (арештів) з такого майна тощо. Представник позивача у поданій до суду заяві також зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист майнових прав позивача на спірний будинок, за яким ОСОБА_1 звернулася до суду, адже перереєстрація права на спірне майно із відповідача на інших осіб знівелює позитивний ефект від задоволення позовних вимог у цій справі, адже позивачу в такому разі необхідно буде знову звертатися до суду з метою скасування нових рішень про державну реєстрацію права на спірне майно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Тому розгляд заяви про забезпечення позову провадиться без виклику учасників справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали позовної заяви та підстави поданої заяви про забезпечення позову, вважаю, що у задоволенні такої слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦКП України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коваль О.Р. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50990963 від 05.02.2020 18:09:26 на житловий будинок позначений на плані під літ. «Б-1», що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 прийняте державним реєстратором Солонської сільської ради Дрогобицького району Львівської області Мартинюк Н.Є. на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 523, виданого 13.06.1972 року виконкомом Ленінської міської ради депутатів трудящих; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 35352173, внесений на підставі рішення державного реєстратора Солонської сільської ради Дрогобицького району Львівської області Мартинюк Н.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50990963 від 05.02.2020 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок позначений на плані під літ. «Б-1», що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 , видане 24.07.2020 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №3-111 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_2 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53280626 від 24.07.2020 10:01:01 на житловий будинок позначений на плані під літ. «Б-1», що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 прийняте державним реєстратором П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілової Т.М. на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 24.07.2020 року державним реєстратором П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-111; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 37459369, внесений на підставі рішення державного реєстратора П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілової Т.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53280626 від 24.07.2020 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 58,4 кв.м, житловою площею 39,9 кв.м, позначений на плані під літ. «Б-1», що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №230449709 від 30.10.2020 року житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2 . Підставою для державної реєстрації є свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Даний об`єкт нерухомості був успадкований відповідачем від батька сторін - ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва на квартиру № НОМЕР_1 від 03.08.2012 року, виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 29,4 кв.м на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Із витягу про державну реєстрацію прав №35795709 від 10.10.2012 року, виданого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Із технічного паспорта на приватизовану квартиру від 05.09.2012 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 розташована на 2 поверсі двохповерхового будинку та складається із 2 кімнат, житловою площею 20,3 кв.м, загальна площа квартири 30,8 кв.м.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В обгрунтування доводів заяви про забезпечення позову представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Коваль О.Р. надано суду копію листа Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради №3-ц-18014 від 31.03.2023 року щодо прибуття відповідачки ОСОБА_2 на засідання узгоджувальної комісії щодо погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 , який, на думку представника позивачки, свідчить про підготовку відповідачки до відчуження житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд не бере до уваги вищевказану копію листа Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради, оскільки такий не свідчить про вчинення відповідачкою дій, спрямованих на відчуження вказаного спірного нерухомого майна або можливого вчинення відповідачем будь-яких дій, направлених на його відчуження, а жодних інших доказів на підтвердження вищевказаного суду не надано.

Враховуючи, що заявником не доведено того, що невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.259 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваль Ольги Романівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 подану представником адвокатом Коваль Ольгою Романівною до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Солонської сільської ради Дрогобицького району Львівської області Мартинюк Наталія Євгенівна, державний реєстратор П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівського міського нотаріального округу Кірілова Тетяна Миколаївна про скасування рішення державного реєстратора, записів про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Відповіднодо п.2 ч.2 ст.354 ЦПК України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 08.05.2023 року.

Суддя Марків Ю.С.