Єдиний унікальний № 372/3135/22
Номер провадження № 2/371/201/23
"06" березня 2023 р. м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Каневського В. О.,
за участю секретаря судового засідання Семерей Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Миронівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилалися на ту обставину, що їм на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які тривалий час за адресою реєстрації не проживають. Оскільки їхня реєстрація перешкоджає позивачам користуватися своїм майном, тому останні просили усунути перешкоди у користуванні належним майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком у зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації протягом більше одного року. Також просили стягнути з відповідачів на їхню користь понесені судові витрати.
Позивачі у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, вимоги підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
На підставі ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що за свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 16.08.2022 серії НСВ №169230, серії НСВ №169234, серії НСВ №169238, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить по 1/3 частині кожному житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 (а. с. 27-29).
Указані обставини також підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: №307465437 від 16.08.2022, №307466097 від 16.08.2022, №307466597 від 16.08.2022; витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі: №69762170 від 16.08.2022, №69762487 від 16.08.2022,
№69762521 від 16.08.2022 (а. с. 30-41).
За довідками Миронівської міської ради Обухівського району №194, №195 від 06.10.2022, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації не проживають з 2009 року (а. с. 42-43).
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Визначальним для захисту права власності на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Разом з тим, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням можливе за умови, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.
Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачі є власниками житлового будинку; відповідачі спільно з власниками у житловому будинку не проживають понад рік (з 2009 року), спільним побутом не пов`язані, вибули із зазначеного житлового будинку. Підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є їхня свідома поведінка, яка свідчить про втрату інтересу до такого житлового приміщення, оскільки зворотне у ході судового розгляду не встановлено.
Тому враховуючи, що достатніх та триваючих зв`язків у відповідачів із спірним житлом не встановлено, реєстрація відповідачів перешкоджає позивачам користуватися своїм майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із квитанцій: №178 від 19.10.2022, №132 від 26.12.2022, №131 від 26.12.2022 позивачі при подачі позовної заяви сплатили судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яності дві гривні 40 копійок) кожен. Оскільки позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідачів суму судових витрат у вказаному розмірі.
Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 76, 81, 89, 141, 263, 273, 280-289 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , 1989 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_5 , 1999 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн (чотириста девяносто шість гривень 20 копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 496,20 грн (чотириста девяносто шість гривень 20 копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 496,20 грн (чотириста девяносто шість гривень 20 копійок).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн (чотириста девяносто шість гривень 20 копійок).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 496,20 грн (чотириста девяносто шість гривень 20 копійок).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 496,20 грн (чотириста девяносто шість гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя В. О. Каневський