С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1269/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

31 січня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутих коштів.

ІI. Описова частина

В грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутих коштів.

Свої вимоги Позивач мотивував наступним.

29 серпня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис, що зареєстровано в реєстрі за № 2924, за яким у безспірному порядку пропонувалося стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 222/ПВ-06 від 07.06.2006, укладеним з ТОВ «Український промисловий банк», в сумі 65812,82 грн.

Позивач зазначає, що постановою від 28.04.2021 приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. було відкрито виконавче провадження №65302322 з виконання вказаного виконавчого напису.

Проте, як вказує Позивач, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2021 року по справі № 372/1824/21 виконавчий напис від 29 серпня 2020 року за реєстровим номером № 2924 було визнано таким, що не підлягає виконанню. Згідно з постановою Київського апеляційного суду від 11.11.2021 у вказаній частині рішення набрало чинності.

19 липня 2021 року приватним виконавцем з рахунку Позивача, як він вказує, на виконання вказаного виконавчого напису було списано 71939,12 гривень та 1023,98 гривень, що підтверджується роздруківкою руху коштів. Всього з рахунку Позивача було списано 72963,10 гривень.

ОСОБА_1 зв`язку з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, він просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 72963,10 гривень як безпідставно набуті кошти, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.

30 грудня 2021 року автоматизованим протоколом розподілу судових справ між суддями головуючим визначено суддю Коробенка С.В.

01 лютого 2022 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва ухвалою відкрито спрощене позовне провадження

27 вересня 2022 року до суду надійшов відзив Відповідача, в якому проти позову він заперечував. Зазначив, що стягнення заборгованості відбулося в той час, коли виконавчий напис нотаріуса був чинним. А тому не можна вважати його безпідставним. Крім того, Відповідач звернув увагу на те, що Позивач просить стягнути з нього 72963,10 гривень, хоча сума стягнення згідно з виконавчим написом є значно меншою. Враховуючи відсутність розрахунку вказаних вимог, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» вважає вимоги ОСОБА_1 безпідставними.

ІІІ. Мотивувальна частина

Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Позивача виходячи з наступного.

29 серпня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис, що зареєстровано в реєстрі за № 2924, за яким у безспірному порядку запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №222/ПВ-06 від 07.07.2006, який був укладений між Відповідачем та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є Позивач, в сумі 65812,82 грн (включаючи витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 300 грн).

28 квітня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. було відкрито виконавче провадження №65302322 з виконання зазначеного виконавчого напису. При цьому для стягнення з боржника визначено також суму винагороди приватного виконавця в розмірі 6581,28 гривень. Таким чином, загальна сума, яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження, становила 72394,10 гривен. (а.с. 24)

Встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2021 року по справі №372/1824/21 було задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса вчинений 29 серпня 2020 рокута зареєстрований в реєстрі за № 2924.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.11.2021 вказане рішення залишене без змін в частині задоволення вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Валявським О.А. було стягнуто з ОСОБА_3 кошти в сумі 72963,10 гривень, що підтверджується копією меморіального ордеру №L0719940KG від 19.07.2021 (на суму 71939,12 грн) та банківською випискою АТ «ПУМБ» від 24.12.2021 (на суму 1023,98 грн).

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов:

1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи;

2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі № 6-100цс15.

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року по справі № 201/6498/20 дійшов такого висновку про те, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Згідно з ч. 5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.06.2019 у справі № 914/908/18).

Отже, вищевказаним рішенням суду підтверджується, що правова підстава, на якій було набуте майно, відпала, що в свою чергу вказує на обов`язок Відповідача повернути безпідставно набуте майно Позивачу.

Відтак, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» безпідставно набутих коштів в розмірі 65812,82 гривень (в межах коштів, стягнутих на підставі виконавчого напису нотаріуса) є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Що стосується вимог Позивача про стягнення іншої частини безпідставно набутих коштів в розмірі 7150,28 гривень (72963,10 гривень - 65812,82 гривень), то в даному випадку підстав для їх задоволення суд не вбачає.

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2021, частина з вказаної суми - 6581,28 гривень - є винагородою приватного виконавця, а отже Відповідач їх не отримував. Підстави стягнення ж суми в розмірі 569,00 гривень взагалі матеріалами справи не розкриваються.

Вимог про відшкодування завданої йому з вини Відповідача шкоди (збитків) Позивач не заявляв.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 12.04.2021, укладеного з адвокатом Крамарем О.П., копію Акту приймання-передачі наданих послуг №04 від 24.12.2021, згідно з яким правнича допомога у спорі з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» оцінена в 20000 гривень.

Відповідачем подані заперечення з приводу розміру витрат Позивача на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З розрахунку витрат на правничу допомогу вбачається, що одна година витраченого часу адвоката оцінюється в 1500 гривень, що уявляється суду розумною та адекватною оплатою вартості послуг спеціаліста права. Разом з тим, до складу витрат включена оплата 4 годин участі адвоката у судових засіданнях та 2 годин часу, витраченого часу адвокатом з метою проїзду до приміщення суду для участі в судовому засіданні з урахуванням географічної віддаленості.

Враховуючи, що судове засідання у справі не здійснювалося, справа розглядається без виклику сторін, суд вважає обгрунтованими витрати на правничу допомогу в сумі 11000 гривень.

Крім того, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають лише частковому задоволенню, компенсація витрат Позивача на оплату правничої допомоги підлягає пропорційному зменшенню і становитиме: 9922,02 гривні (11000 * 65812,82 / 72963,10).

Згідно зі ст.141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінганс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в сумі 819,02 грн. (908 * 65812,82 / 72963,10).

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 15, 16, 18, 625, 1212 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 65812,82 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат, пов`язаних із розглядом справи, в сумі 10741 гривні 04 коп.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», адреса: 03110, м. Київ, пл. Солом`янська, 2, .

Суддя: