КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/656/22 Головуючий у суді І інстанції Диба О.В.
провадження №22-ц/824/5259/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Кулікової С.В., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонськогорайонного суду міста Києвавід 23 листопада 2022 року за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що позивачі є застрахованими особами відповідно до сертифікату застрахованої особи №А1851587 від 06.10.2020 року та свідоцтва про страхування №D1851587/2 від 29.10.2020 року до Генерального договору №20.015017.2106-478 від 20.06.2020 року добровільного комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання.

Вказують, що вони повинні були вилетіти на відпочинок за кордон, проте один з позивачів захворів на COVID-19, а інший був контактною особою, у зв`язку з чим подорож не відбулася.

З метою отримання страхового відшкодування позивачами було направлено на адресу відповідача пакет документів, а також позивачі неодноразово зверталися до відповідача в телефонному режимі, проте належної відповіді так і не отримали.

На підставі викладеного позивачі просили стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі по 21869,56 грн на кожного, а також судові витрати.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києвавід 23 листопада 2022 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначають, що рішення суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Також зазначили, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до умов Сертифікату застрахованої особи № А1851587 від 06.10.2020 року до Генерального договору № 20.015017.2106-478 від 20.06.2020 добровільного комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання та Свідоцтва про страхування № D1851587/2 від 06.10.2020 до Генерального договору № 20.015017.1801-481 від 20.06.2020 добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном, укладених між ТОВ "ДЖОІН АП!", як страхувальником страхове відшкодування повинно становить 48 599,12 грн (страхова сума) - 48600 грн (франшиза 10% від страхової суми) = 43 739,12 грн, тобто 21 869,56 грн на кожну застраховану особу.

Вказує, що на момент звернення із зазначеною позовною заявою відповідачем зазначені кошти на користь позивачів не виплачено, тому вважають, що відповідач порушив умови Свідоцтва про страхування № D1851587/2 від 06.10.2020 до Генерального договору № 20.015017.1801-481 від 20.06.2020 добровільного комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання позивачі є застрахованими особами.

Також зазначив, що судом першої інстанції безпідставно протокольною ухвалою від 23.11.2022 року залишено без розгляду клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів від 20.09.2022 вих. № 85-09/22.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів на підтвердження понесення позивачами витрат у зв`язку з придбанням туру, захворюванням одного з позивачів на COVID-19, направлення відповідачу пакету документів пов`язаних із страховим випадком із заявою на здійснення страхового відшкодування включно, стороною позивачів надано не було, тому позовні вимоги про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування задоволенню не підлягають.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

За правилами статті 979 ЦК України та частини першої статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта.

Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Встановлено, що відповідно до сертифікату застрахованої особи №А1851587 від 06.10.2020 та свідоцтва про страхування №D1851587/2 від 29.10.2020 до Генерального договору №20.015017.2106-478 від 20.06.2020 добровільного комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання позивачі є застрахованими особами (а.с.13-17).

В матеріалах справи міститься довідка туроператора ТОВ "ДЖОІН АП!", з якої зокрема вбачається, що кошти були сплачені від імені ОСОБА_3 у розмірі 10 500 грн від 24.10.2020 року; від імені ОСОБА_3 у розмірі 62,28 грн від 13.03.2020 року; від імені ОСОБА_3 у розмірі 12 500 грн від 27.10.2020 року; від імені ОСОБА_3 у розмірі 12 585,20 грн від 16.02.2020 року; від імені ОСОБА_3 у розмірі 744,83 грн від 05.10.2020 року. Туристичним замовлення застраховані особи не скористались. Повернення коштів по вказаному замовленню компанією не здійснювалось.

Також встановлено, що в матеріалах справи містяться копії виписок з медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в яких зазначено, що при проходженні ПЦР для виїзду за кордон по путівці 23.10.2020-30.10.2020, ПЦР від 21.10.2020 у них було виявлено РНК вірусу SARS-CoV-2. Позивачі знаходилися на самоізоляції під наглядом сімейного лікаря 14 днів - з 22.10.2020 по 04.10.2020 (а.с. 89-90).

Згідно витягу з Генерального договору №20.015017.2106-478 від 20.06.2020 добровільного комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання, предметом вказаного договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з: щодо добровільного страхування медичних витрат - життям та здоров`ям застрахованих осіб та медичними витратами; щодо добровільного страхування від нещасних випадків - життям, здоров`ям та працездатністю застрахованих осіб; щодо добровільного страхування вантажів та багажу - володінням, користуванням та розпорядженням багажем застрахованої особи.

Згідно п.3.1 свідоцтва страховими ризиками є розлад здоров`я (а саме травми, екстрені операції, інфекційні або гострі захворювання) застрахованої особи, строк якого становить більше 10 календарних днів включно, та який суттєво та принципово перешкоджає здійсненню подорожі, а саме вимагає стаціонарного лікування та/або дотримання карантинного режиму та/або дотримання постільного режиму на дату початку запланованої поїздки та протягом 3 календарних днів після дати початку запланованої поїздки; почався у період дії договору страхування та продовжується в момент передбачуваного початку подорожі.

У свідоцтві вказано, що укладенням та підписанням Договору страхування страхувальником підтверджується, що Договір страхування стосовно конкретних осіб укладено за згодою таких осіб; з умовами Договору страхування та Правилами застрахованої особи ознайомлені та згодні.

Згідно з пунктом 3.1 свідоцтва страховими ризиками є раптові непередбачені події, що призвели до понесення застрахованою особою матеріального (фінансового) збитку внаслідок неможливості здійснення подорожі (поїздки) за кордон з наступних причин, в тому числі: розлад здоров`я (а саме: травми, екстрені операції, інфекційні або гострі захворювання) застрахованої особи, строк якого становить більше 10 календарних днів включно, та який суттєво та принципово перешкоджає здійсненню подорожі, а саме: вимагає стаціонарного лікування та/або дотримання карантинного режиму та/або дотримання постільного режиму на дату початку запланованої поїздки та протягом 3 календарних днів після дати початку запланованої поїздки (підпункт 3.1.1.2.).

Відповідно до пункту 9.1 свідоцтва для отримання страхового відшкодування застрахована особа (страхувальник, вигодонабувач) надає страховику документи, що підтверджують факт, причини і обставини настання страхового випадку, серед яких передбачені: при неможливості здійснити подорож за кордон внаслідок смерті, раптового розладу здоров`я застрахованої особи, близького родича застрахованої особи, близького родича чоловіка або дружини застрахованої особи - медичний висновок відповідно до форми, затвердженої МОЗ (виписка з амбулаторної/стаціонарної карти хворого, виписний епікриз, лікарняний лист) про захворювання або травму із приписом про заборону здійснення туристичної подорожі, завірений підписом відповідальної особи та печаткою лікувальної установи тощо (підпункт 9.1.11.1.).

Отже, з вищевказаного вбачається, що сторони договору страхування узгодили між собою страхові випадки та, відповідно, перелік документів, які необхідно подати застрахованою особою до страховика за для підтвердження настання такого випадку з метою отримання подальшого відшкодування у межах страхового ліміту.

Враховуючи, що позивачами не було подано доказів направлення страховику заяви про страхову виплату та всіх документів, перелік яких був узгоджений сторонами в договорі страхування, що підтверджують факт, причини і обставини настання страхового випадку, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність порушення чи невизнання відповідачем прав позивачів, оскільки доводи позивачів не підтверджені об`єктивними доказами і зводяться до власного суб`єктивного тлумачення законодавства та обставин справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно протокольною ухвалою від 23.11.2022 року залишено без розгляду клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Згідно із положеннями частини першої та другої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина четверта статті 83 ЦПК України).

Аналіз матеріалів справи дає підстави стверджувати, що подане представником позивача клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів подане з пропущенням процесуального строку, разом з тим представник позивача не порушував питання про поновлення такого строку. Тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що страхове право позивачів не було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.979 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду та додаткове рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не можуть бути скасовані з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києвавід 23 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «08» березня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді В.І. Олійник

С.В. Кулікова