КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2798/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна Вієна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна Вієна Іншуранс Груп» - Гусєва Павла Володимировича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 липня 2022 року,

встановив:

у листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу збитки в розмірі 27 475 грн. 17 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року позовну заяву було повернуто.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року ухвалу про повернення позовної заяви було скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14 січня 2022 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 27 475 грн. 17 коп. та судовий збір в розмірі 1 762 грн.

У квітні 2022 року позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на його користь сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 липня 2022 рокуу задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та вирішити питання про стягнення судового збору, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з даним позовом до Шевченківського районного суду м. Києва у листопаді 2018 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року позовну заяву було повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 2 102 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року ухвалу про повернення позовної заяви було скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14 січня 2022 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 27 475 грн. 17 коп. та судовий збір в розмірі 1 762 грн.

В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення позивач посилався на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення про стягнення судового збору лише за подачу позовної заяви, тоді як на його користь також підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу про повернення позовної заяви.

Вирішуючи питання про відмову в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява про ухвалення додаткового рішення разом із доказами понесення судових витрат була подана позивачем із пропуском строку. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушення норм процесуального права.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 даної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивачем окрім судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в ході розгляду справи також було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, яка була задоволена судом. При цьому судом апеляційної інстанції було розглянуто апеляційну скаргу позивача на ухвалу суду про повернення позовної заяви, тоді як розгляд справи по суті позовних вимог не проводився, рішення про задоволення або відмову у задоволенні позовних вимог не ухвалювалось, що свідчить про відсутність підстав для вирішення питання судових витрат в межах вказаного апеляційного провадження. Вказані обставини судом першої інстанції враховані не були.

Висновок суду першої інстанції про подання доказів понесення судових витрат з пропуском строку спростовується матеріалами справи, які містять квитанцію про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги, яка була надана до матеріалів справи 17 червня 2020 року (а.с.43-45), тобто до ухвалення судом рішення по суті спору.

Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, то і стягненню з відповідача на користь позивача підлягають всі понесені ним судові витрати, в тому числі судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Поряд з цим апеляційний суд звертає увагу на те, що питання про ухвалення додаткового рішення може бути вирішене лише судом, який ухвалив рішення у справі, а тому вимоги апеляційної скарги про вирішення питання судових витрат за наслідками скасування оскаржуваної ухвали задоволенню не підлягають.

Статтею 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна Вієна Іншуранс Груп» - Гусєва Павла Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 липня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено лютого 09 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді