Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/744/23
Провадження2-з/711/79/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича, Державного підприємства «Сетам», приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвої Інни Юріївни про визнання недійсними електронних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання майна спільним майном подружжя, визнання права власності на його частину, а саме на частину кватири АДРЕСА_1 .

В порядку забезпечення позову позивачкою ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій остання просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки новий власник квартири може її перепродати, що може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження до суду без повідомлення учасників справи.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом».

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , враховуючи, що спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу із відповідачем ОСОБА_2 , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича, Державного підприємства «Сетам», приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвої Інни Юріївни про визнання недійсними електронних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію кватири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , визнання квартири спільним майном подружжя, визнання за нею (позивачкою) права власності на частину кватири АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення саме цього позову, позивачка просить накласти арешт на вказану вище квартиру, оскільки відповідач ОСОБА_3 , який і так без судового рішення виселив її із зазначеної вище квартири, має реальну можливість відчужити квартиру на користь третіх осіб, що призведе до утруднення або унеможливлення виконання рішення у даній справі.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.02.2023 року та від 03.02.2023 року квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована до 02.02.2023 року за ОСОБА_2 та вибула із його власності в зв`язку з її реалізацією на електронних торгах, які відбулися 31.01.2023 року, і вже з 02.02.2023 року дана квартира зареєстрована за відповідачем ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) серія та номер 469, виданого 02.02.2023 року приватним нотаріусом Алєксєєвою І.О., яке, як і самі торги, позивачкою оскаржуються.

На сьогоднішній день існує реальна загроза відчуження відповідачем - нинішнім власником вказаної вище квартири, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду (у випадку задоволення позову) або ефективний захист прав позивачки, тому, на думку суду є підстави для забезпечення даного позову шляхом накладення арешту.

Разом з тим, суд враховує, що позивачка претендує та просить визнати за нею право власності лише на частину квартири АДРЕСА_1 , тому підстав для накладення арешту на всю квартиру суд не вбачає.

А тому, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивачки про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного-процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», суд, -

у х в а л и в:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на частину квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) серія та номер 469, виданого 02.02.2023 року приватним нотаріусом Алєксєєвою І.О.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та до Центру надання адміністративних послуг у м.Черкаси.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 08.02.2023 року.

Суддя Придніпровського

районного суду м. Черкаси В.М. Скляренко