Ухвала

22 березня 2023 року

м. Київ

справа № 459/1064/21

провадження № 61-3196ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 січня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (далі - ТзОВ «Львівгаз збут») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі: 19 003,89 грн - основного боргу, 1 877,18 грн - інфляційних втрат та 1 112, 88 грн - три проценти річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 за місцем свого проживання (квартира АДРЕСА_1 ) є споживачем природного газу, який надається ТзОВ «Львівгаз збут». ТзОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги, однак споживач не виконав взятих на себе зобов`язань та не оплачував повністю вартість спожитого газу. Заборгованість за спожитий природний газ за вказаною вище адресою станом на 11 лютого 2021 року складає 19 003,89 грн. Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , а, відтак, на нього також покладений обов`язок по оплаті вартості спожитого газу. На підставі наведеного просив позов задовольнити.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівгаз збут» заборгованість за послуги з газопостачання в сумі: 19 003,89 грн - основного боргу, 1 877,18 грн - інфляційних втрат та три проценти річних - 1 112,88 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівгаз збут» 2 270,00 грн судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 10 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівгаз збут» заборгованості за послуги з газопостачання та ухвалено в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2 .

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівгаз збут» 2 270,00 грн судового збору.

В решті рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_1 у березні 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 січня 2023 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову до нього.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 21 993,95 грн (19 003,89 грн + 1 877,18 грн + 1 112,88 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн), відтак справа є малозначною.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 січня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак