Справа № 368/109/23
Провадження № 2/368/233/23
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"27" квітня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Токовенко Н.О.

За участі сторін:

Представник позивача - авдокат Токовенко С.А.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд, -

В С Т А Н О В И В :

01.02.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в прохальній частині якої позивач просить суд винести судове рішення, згідно якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду, в разі необхідності витребувати матеріали справи №368/937/18.

2. Стягнути на йогокористь з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сул 5690 грн. (п`ять тисяч шістсот дев`яносто) гривень 00 коп. та моральну шкоду в сумі 100 000 грн. (сто тисяч гривень ) 00 коп..

3. Слухати справу без його присутності.

4. Повідомлення, виклики направляти мені смс-повідомленнями па телефон вказаний вище.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви

обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- 10.02.2022 року Кагарлицький районний суд Київської області, розглянувши кримінальне провадження, внесене 26.11.2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000784 відносно ОСОБА_2 , який обвинувався у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, в результаті якого йому, - ОСОБА_1 було спричинено легкі тілесні ушкодження, виніс ухвалу про закриття провадження у справі №368/937/18 на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, а ОСОБА_2 звільнив від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Крім того, цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, поданий нею в рамках даного кримінального провадження, суд залишив без розгляду та роз`яснив, що з даним позовом він може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Отримавши зазначену ухвалу суду 19.01.2023 року, яка станом на 04.01.2023 року не набрала чинності, він вирішив скористатись своїм правом і подати до суду позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які спричинив йому ОСОБА_2 своїми злочинними діями.

24.11.2016 приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_2 знаходився біля входу до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час стояли інші особи. Під час розмови ОСОБА_2 став гучно висловлюватись в бік поряд відпочиваючого ОСОБА_1 . ОСОБА_3 зробив ОСОБА_2 зауваження, а останній вирішив заподіяти йому тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2 незважаючи на присутніх осіб, зневажливо ставлячись до оточуючих, діючи умисно, з хуліганських спонукань, раптово, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, шо полягала у нахабно виявленому, зневажливому ставленні винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності і супроводжувалася особливою зухвалістю, тобто грубим порушенням громадського порядку, поєднаним із застосуванням до потерпілої особи насильства, що спричинило тілесні ушкодження, підійшов до ОСОБА_4 та наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя в область носа. В подальшому ОСОБА_2 продовжуючи свої злочинні дії, наніс ОСОБА_5 ще декілька ударів кулаками правої та лівої рук в обличчя та голову.

Вказаними діями ОСОБА_2 принизив людську гідність ОСОБА_4 , завдавши йому моральну та фізичну шкоду.

Згідно з висновком експерта № 24 від 05.07.2017. складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді

невизначеної форми синці в ділянках обох повік правого ока та верхнього повіка лівого ока; невеликих розмірів поверхневий розрив слизової оболонки внутрішньої поверхні губи зліва; повний травматичний вивих 1-го зуба нижньої щелепи справа (з втратою його коронки і кореня); травматичний вивих 1-го зуба нижньої щелепи зліва (який обумовив необхідність видалення та втрату зуба).

Втрата двох зубів призводить до стійкої втрати загальної працездатності в межах 10%.

У відповідності до пп. 2.3.4 та 2.3.1 б/ «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» вона оцінюється як ушкодження, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили незначну стійку втрату загальної працездатності, всі інші, окремо взяті, ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Отже, в результаті злочинних дій ОСОБА_2 24.11.2016 року йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: невизначеної форми синців в ділянках обох повік правого оката верхнього повіка лівого ока; невеликих розмірів поверхневий розрив слизової оболонки внутрішньої поверхні губи зліва; повний травматичний вивих 1 -го зуба нижньої щелепи справа (з втратою його коронки і кореня); травматичний вивих 1-го зуба нижньої щелепи зліва (який обумовив необхідність видалення та втрату зуба), що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 24 від 05.07.2017року.

В ході судового розгляду кримінального провадження № 0000784 від 26.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, вина Відповідача у спричиненні йому тілесних ушкоджень, перелічених у висновку експерта № 24 від 05.07.2017, повністю доведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення і цивільного права, має право на їх відшкодування.

До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1- 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушенн. її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачені відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином, Відповідач, своїми злочинними діями спричинив йому матеріальну шкоду на суму 5690 грн. (и`ять тисяч шістсот дев`яносто) гривень 00 коп.

Сума матеріальної шкоди обгрунтована товарним чеком № 1239 від 23.12.2016 року, згідно якого він сплатив зубному лікарю зазначені грошові кошти за надання медичних послуг а саме: - анестезію, рентген-знімки, лікування кореневих каналів, пломби, протезування.

Окрім матеріальної шкоди, яку Відповідач протягом семи років так і не сплатив, йому було завдано і моральну шкоду неправомірними діями Відповідача, оскільки він зазнав фізичного болю, було завдано тілесних ушкоджень, порушено нормальний спосіб життя, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування. Сюди ж він відносить переживання з приводу несплати Відповідачем коштів за його лікування протягом тривалого часу.

Тому, своїми неправомірними діями Відповідач спричинив йому моральну шкоду, яку він оцінює у 100000 гривень.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв язку з ушкодженням здоров я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми.

Крім цього, згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв язку з незаконним перебуванням під слідством судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діямі особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка і завдала.

Ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

А також відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На виконання вимог пункту 10 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального Кодекс України повідомляю, що на даний момент ним до ОСОБА_2 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, іншого позову до іншого суду не подано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1195 ЦК України, 28 КПК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 14 ЦПК України, - позивач просить суд винести рішення, на підставі якого задовольнити позовні вимоги.

01.02.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/109/23, провадження № 2/368/233/23.

24.02.2023 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 11 год. 00 хв. 22.03.2023 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 22.03.2023 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився з поважних причин, - призваний до лав ЗСУ, проте, - з`явився його представник, - адвокат Токовенко С.А.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 22.03.2023 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Токовенко С.А. позов підтриав в повному обсязі, просив провести підготовче судове засідання у відсутності його довірителя та у відсутності відповідача ОСОБА_2 , та по резултатах проведеного підготовчого судового засідання призначити справу до судового розгляду по суті.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 22.03.2023 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслав на адресу суду письмових заяв про слухання справи у його відсутність, чи про відкладення слухання справи, відповідно, неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 22.03.2023 року, суд визнав як неповажну, та, відповідно, - таку, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

22.03.2023 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання за участі представника позивача, без участі позивача та віповідача, по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 год. 00 хв. 12.04.2023 року.

12.04.2023 року слухання справи відкладено на 17 год. 00 хв. 26.04.2023 року в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 .

В судове засідання, яке відбулося 26.04.2023 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився з поважних причин, - призваний до лав ЗСУ, проте, - з`явився його представник, - адвокат Токовенко С.А.

В судовому засіданні, яке відбулося 26.04.2023 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Токовенко С.А. позов підтримав, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення, - без участі відповідача ОСОБА_2 .

Позовні вимоги представник позивача, - адвокат Токовенко С.А. обгрунтовував обставинами та нормами права, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви позивача, та які судом наведено вище в мотивувальній частині даного рішення.

В судове засідання, яке відбулося 26.04.2023 року, відповідач по справі, - ОСОБА_2 , - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині позовної заяви, відповідач не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність, відповідно, неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 26.04.2023 року, - суд визнав неповажною, та такою, яка не перешкоджає слуханню справи по суті, та такою, яка дає суду підстави для винесення заочного рішення.

Суд, вислухавши представника позивача, який позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по даній справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з позиції представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Токовенка С.А., яку він висловив в судовому засіданні, - сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 домлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився 3 (тричі) поспіль.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надіслав заяву про відкладення слухання справи, не подав відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності, відповідно, - його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті без участі відповідачки, - з винесенням заочного рішення.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Згідно ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з матеріалів справи, - зокрема, - з довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_2 є адреса: Київська область, Обухівський (Кагарлицький) район, с. Стайки.

Як вбачається з паспорту позивача ОСОБА_1 , - позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з мотивувальної частини позовної заяви, - спір в даній справі виник внаслідок ушкодження здоров`я позивачу ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 , таке ушкодження здоров`я відбулося внаслідок вчинення відповідачем ОСОБА_2 кримінального правопорушення, місцем заподіяння шкоди здоров`ю позивачу ОСОБА_1 є населений пункт місто Кагарлик Київської області.

Відповідно, враховуючи, що спір в даній справі виник внаслідок ушкодження здоров`я позивачу ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 , таке ушкодження здоров`я відбулося внаслідок вчинення відповідачем ОСОБА_2 кримінального правопорушення, місцем заподіяння шкоди здоров`ю позивачу ОСОБА_1 є населений пункт місто Кагарлик Київської області, та враховуючи положення ч. 3 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Позивачем по справі є фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець місто Кагарлик Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 17 серпня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Стайки Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянин України, паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 19.08.2017 року органом 3221, РНОКПП: НОМЕР_4 , останнє відоме місце реєстрації: Київська область, Обухівський (Кагарлицький) район, с. Стайки.

Спір між сторонами виник щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, який виник за наступних обставин.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

10.02.2022 року Кагарлицьким районним судом в справі № 368/937/18, провадження № 1 кп/368/20/22 винесено ухвалу, згідно якої:

1. Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Стайки Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, в силу положень ст. 89 КК України раніше несудимого, якому в рамках даного кримінального провадження 18.06.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, - вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, - хуліганство, відносно якого запобіжний захід не обрано, -

- від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), яке передбачено ч. 1 ст. 296 КК України, - у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ч. 1 ст. 285, ч. 1 ст. 286, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України.

Провадження у справі № 368/937/18, провадження № 1 кп/368/20/22, у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 296 КК України, внесеного 26.11.2016 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000784 відносно обвинуваченого:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Стайки Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, в силу положень ст. 89 КК України раніше несудимого, якому в рамках даного кримінального провадження 18.06.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, - вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, - хуліганство, відносно якого запобіжний захід не обрано, -

- закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

2. Цивільний позов.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, - залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому ОСОБА_1 , що з даним позовом він може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

3. Речові докази:

- оптичний носій інформації CD R диск «VS», (Том № 2, а.с., 22), - наданий потерпілим ОСОБА_1 з відеозаписом бійки;

- оптичний носій інформації - CD R диск «VIDEX», (Том № 2, а.с., 59), - відеозапис проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_6 від 04.06.2018;

- оптичний носій інформації - CD R диск «VIDEX», (Том № 2, а.с., 64), - відеозапис проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 від 04.06.2018;

- оптичний носій інформації - CD R диск «VIDEX», (Том № 2, а.с., 82), - відеозапис проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_2 від 18.06.2018, - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу його зберігання, - на протязі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.

4. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженню відсутні.

5. Заходи забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_2 до вступу ухвали в законну силу, - не обирати.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, - в даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, - кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, - було вчинене ОСОБА_2 (відпоідачем в рамках даного цивільного провадження за наступних обставин):

- 24.11.2016 приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_2 знаходився біля входу до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час стояли інші особи.

Під час розмови ОСОБА_2 став гучно висловлюватись в бік поряд відпочиваючого ОСОБА_1 . ОСОБА_3 зробив ОСОБА_2 зауваження, а останній вирішив заподіяти йому, тілесні шкодження.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2 , не зважаючи на присутніх осіб, зневажливо ставлячись до оточуючих, діючи умисно, з хуліганських спонукань, раптово, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що полягала у нахабно виявленому, неважливому ставленні винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності і супроводжувалася собливою зухвалістю, тобто грубим порушенням громадського порядку, поєднаним із застосуванням до потерпілої особи насильства, що спричинило тілесні ушкодження, підійшов до ОСОБА_4 та наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя в область носа. В подальшому ОСОБА_2 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс ОСОБА_8 ще декілька ударів кулаками правої та лівої рук в обличчя та голову.

Вказаними діями ОСОБА_2 принизив людську гідність ОСОБА_4 , завдавши йому моральну та фізичну шкоду.

Згідно з висновком експерта № 24 від 05.07.2017, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді невизначеної форми синці в ділянках обох повік правого ока та верхнього повіка лівого ока; невеликих розмірів поверхневий розрив слизової оболонки внутрішньої поверхні губи зліва; повний травматичний вивих 1-го зуба нижньої щелепи справа (з втратою його коронки і кореня); травматичний вивих 1-го зуба нижньої щелепи зліва який обумовив необхідність видалення та втрату зуба). Втрата двох зубів призводить до стійкої втрати загальної працездатності в межах 10%. У відповідності до пп. 2.3.4 та 2.3.1 б/ «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» вона оцінюється як ушкодження, що заноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили незначну стійку втрату загальної працездатності, всі інші, окремо взяті, ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Органами досудовго розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Підставою для звільнення ОСОБА_2 (відповідача в даному цивільному провадженні) послугували наступні норми права:

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінільну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченою законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно, з огляду на матеріали кримінального провадження, часом вчинення кримінального правопорушення є дата, - 24.11.2016 року, з дати якої і слід відраховувати час, (який надає в подальшому при правослухняній повіденіці особи, яка полягає перш за все у невчиненні нових кримінальних правопорушень), який включається в поняття термін притягнення до кримінальної відповідальності, по сплину якого особа повинна бути звільнена від кримінальної відповідальності а кримінальне провадження повинно бути закрите.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

- два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

- п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

- десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

- п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Стаття 12 КК України, містить класифікацію кримінальних правопорушень, зокрема:

- ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч. 5 ст.12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно ч. 6 ст.12 КК України особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Санкція ч. 1 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді:

- штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або, -

- арешту на строк до шести місяців, або, -

- обмеження волі на строк до п`яти років.

Таким чином, діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_2 в рамках даного кримінального провадження, - відноситься до кримінального проступку.

Відповідно до ст. 12 КК України та ст. 284 КПК України, суд вправі звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити за підставою, передбаченою ст. 49 КК України, тобто у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, у разі якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Також при винесенні даної ухвали судом було враховано положення ст. 49 КК України.

Судом встановлено, що строки перебігу давності не переривалися.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, що обвинувачений ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), яке передбачено ч. 1 ст. 296 КК України, подія якого відбулася 24.11.2016 року, отже, термін строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), яке передбачено ч. 1 ст. 296 КК України у обвинуваченого ОСОБА_2 , - закінчився.

В силу вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23.12.2005 р. № 12 встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду, та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Отже, після події, яка кваліфікується стороною обвинувачення як ч. 1 ст. 296 КК України, (проступок), та у вчиненні якої обвинувачується ОСОБА_2 , по день винесення даної ухвали минуло більше, як 5 (п`ять) років, що, на думку суду, - є достатньою підставою для звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення (проступку), на протязі вищевказаного часу, як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_2 не вчинив нового кримінального правопорушення, строки давності щодо вчиненого кримінального правопорушення не переривалися, що є підставою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, з урахуванням наступних норм процесуального пава.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, вказані обставини свідчать про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 3 ст. 285 КПК України роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, суть обвинувачення і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, та можливість продовження судового провадження в повному обсязі в загальному порядку, проте, обвинувачений ОСОБА_2 навпаки, - наполягав на його звільненні від кримінальної відповідальності в зв`язку з сплином строків притягнення до кримінальної відповідальності, та закритті кримінального провадження.

Як вбачається з ухвали суду, - кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_2 закрито з нереабілітуючих підстав, цивільний позов ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження було залишено без розгляду та рекомендовано звернутися з таким позовом до суду, - чим позивач ОСОБА_1 і скористався в даному випадку.

Суд зазначає, що обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 (відповідачем по даній справі) щодо вчинення кримінального правопорушення у відношенні ОСОБА_1 (позивача по даній справі), факт нанесення відповідачем ОСОБА_2 тілесних ушкоджень (вид нанесених тілесних ушкоджень та їх ступінь) відповідачу ОСОБА_1 , - встановлені у ухвалі суду, та додаткового доказування не потребують, так як мають преюдиційне значення на підставі положень ч. 6 ст. 83 КПК України.

Так, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно, - в результаті злочинних дій відповідача ОСОБА_2 24.11.2016 року позивачу ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:

- невизначеної форми синців в ділянках обох повік правого оката верхнього повіка лівого ока;

- невеликих розмірів поверхневий розрив слизової оболонки внутрішньої поверхні губи зліва;

- повний травматичний вивих 1 -го зуба нижньої щелепи справа (з втратою його коронки і кореня);

- травматичний вивих 1-го зуба нижньої щелепи зліва (який обумовив необхідність видалення та втрату зуба).

Вищевказані обставини підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 24 від 05.07.2017року.

Застосування до вищевказаних правовідносин норм права:

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення і цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України до збитків, вказаних в ч. 1 ст. 22 ЦК України, - відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Так, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачені відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, - Відповідач ОСОБА_2 своїми злочинними діями, які виразилися в нанесенні тілесних ушкоджень позивачу ОСОБА_1 , - спричинив йому матеріальну шкоду на суму 5690 грн. (п`ять тисяч шістсот дев`яносто) гривень 00 коп.

Сума матеріальної шкоди обгрунтована товарним чеком № 1239 від 23.12.2016 року, згідно позивач ОСОБА_1 сплатив зубному лікарю зазначені грошові кошти за надання медичних послуг а саме: - анестезію, рентген-знімки, лікування кореневих каналів, пломби, протезування.

Суд погоджується з позивачем ОСОБА_1 в тому, що окрім матеріальної шкоди, яку Відповідач ОСОБА_2 протягом семи років так і не сплатив, - позивачу ОСОБА_1 було завдано і моральну шкоду неправомірними діями Відповідача, оскільки позивач ОСОБА_1 зазнав фізичного болю, позивачу було завдано тілесних ушкоджень, порушено нормальний спосіб життя, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування. Сюди ж слід віднести переживання позивача ОСОБА_1 з приводу несплати Відповідачем ОСОБА_2 коштів за лікування позивача ОСОБА_1 , яке проходило протягом тривалого часу.

Тому, враховуючи вимоги справеджливості, розумності, законності, адекватності, - суд вважає, що неправомірними діями Відповідач ОСОБА_2 спричинив позивачу ОСОБА_1 моральну шкоду, яку слід оцінити в грошовому виразі в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв язку з ушкодженням здоров я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв язку з незаконним перебуванням під слідством судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка і завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно ст. 15 Цивільний кодексу України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 15, 16, 22, 23, ч. 1 ст. 1166, ст. 1167 ЦК України, ч. 6 ст. 82, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, 284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Стайки Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 19.08.2017 року органом 3221, РНОКПП: НОМЕР_4 , останнє відоме місце реєстрації: Київська область, Обухівський (Кагарлицький) район, с. Стайки, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця місто Кагарлик Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 17 серпня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , кошти в сумі 5690 грн. (п`ять тисяч шістсот дев`яносто) гривень 00 коп., - в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Стайки Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 19.08.2017 року органом 3221, РНОКПП: НОМЕР_4 , останнє відоме місце реєстрації: Київська область, Обухівський (Кагарлицький) район, с. Стайки, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця місто Кагарлик Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 17 серпня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , кошти в сумі 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп., - в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.

С