УХВАЛА

06 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 758/11749/21

провадження № 61-922ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Марковим Василем Дмитровичем, на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький автоскладальний завод» про визнання частково недійсним договору факторингу,

ВСТАНОВИВ :

18 січня 2023 року ОСОБА_1 через представника подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження посилається на пункти 1, 2 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга в частині посилання на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України підлягає поверненню з таких мотивів.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаної норми ЦПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі має бути мотивовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду (частина третя статті 403 ЦПК України).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що апеляційний суд в оскарженій постанові посилається на постанову Верховного Суду в справі № 758/2241/20, в якій предмет позову та правовідносини відрізняються від справи № 758/11749/21, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у розумінні пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки указаним пунктом передбачено, що скаржник має вмотивовано обґрунтувати необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, що заявником не зроблено.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Посилаючись на пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що суд при вирішенні справи не застосував висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 908/3027/20, від 07 липня 2022 року в справі № 910/1801/21, від 11 вересня 2018 року в справі № 909/968/16; відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 19 ЦПК України, частини другої статті 4, пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України, статей 2, 42, 55, 56, 62, 91, 368 КПК України.

З огляду на викладене касаційна скарга подана на зазначене судове рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Марковим Василем Дмитровичем, на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року в частині посилання на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України повернути особі, яка її подала, а в іншій частині касаційне провадження відкрити.

Витребувати з Подільського районного суду м. Києва справу № 758/11749/21 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький автоскладальний завод» про визнання частково недійсним договору факторингу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук