Справа № 682/2208/22
Провадження № 2/682/62/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

06 березня 2023 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді - Матвєєвої Н.В.

при секретарі - Дубовка Г.Ю.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

представника служби у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради - Шаргородської Н.І., Мушинської Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Славута в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради, про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свій позов тим, що між ним та ОСОБА_2 04 жовтня 2008 року було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис за № 2763. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачкою не склалося, вона не приділяла уваги вихованню дітей, тому він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. 03 грудня 2019 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між ними було розірвано. 20 січня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Він проживає за зареєстрованим місцем проживання разом із своїми синами, які теж там зареєстровані. Відповідачка вже більше трьох років не цікавилася дітьми, не піклувалася про них , не виховувала їх. В ході останнього спілкування з відповідачкою, вони так і не дійшли згоди щодо місця проживання їх дітей. Сини бажають проживати з ним. Він повністю доглядає дітей, виховує їх, забезпечує їх усім необхідним, піклується про їх здоров`я, навчання, відвідування секцій та гуртків. Дбає про те, щоб діти були вдягнуті та нагодовані. Разом з дітьми він відвідує спортзал, бажає, щоб діти в подальшому проживали з ним. В дітей вже склався усталений розпорядок дня з відвідуванням освітньо-спортивно-оздоровчих закладів саме за його місцем проживання, а не за місцем проживання матері. В м. Славута діти ніколи не проживали, не мають там соціальних зв`язків та закладів, які б вони колись відвівдували. Як зі сторони матеріального забезпечення, так і зі сторони психологічного комфорту, для дітей є більш доцільним та комфортним проживання з ним в м. Києві. Окрім того, мати не особливо дбає про їх добробут, не надавала згоди на виїзд дітей за кордон на відпочинок разом з ним. Він має постійний дохід, спиртними напоями не зловживає. Вважає, що дітям краще буде жити з ним, про що вони самі зможуть підтвердити в суді.

Просив суд визначити місце проживання синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ним ОСОБА_1 за адресою його проживання : АДРЕСА_1 .

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги уточнивши своє місце проживання та його дітей : АДРЕСА_1 , оскільки з часу подачі позову він разом з дітьми змінив місце проживання на більш комфортні умови, уклав шлюб з іншою жінкою, яка має доньку від попереднього шлюбу, а тому вони наразі орендують разом трикімнатну квартиру, в якій є належні умови для проживання всіх дітей.

Відповідачка в судовому засіданні позову не визнала, вказавши, що обставини, викладені в позові не відповідають дійсності. Коли вона захворіла на тяжке захворювання, її чоловік вигнав з квартири разом з речами, вона не мала можливості виховувати дітей та бачитися з ними. Проте, коли вона проживала в м. Києві, а також, коли приїзджала до м. Києва в лікарню, винаймала таксі і приїздила до дітей. Зараз вона проживає разом із батьками в м. Славута Хмельницької області, в трикімнатній квартирі, в якій є належні умови для проживання її дітей. Вона є інвалідом 2 групи, догляд за нею здійснюють батьки, самостійно вона не може опікуватися дітьми, але батьки можуть допомагати їй в цьому. Відповідачка зазначила, що хотіла би, щоб діти проживали з нею, бо батько має на них поганий вплив, налаштовує їх проти неї, не забезпечує повноцінного харчування, не завжди контролює їх навчання та дозвілля, діти тривалий час грають в компьютерні ігри, не відвідують спортивні секції.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Славутської міської ради підтримав заявлені вимоги, вказавши, що службою проведено обстеження житлово-побутових умов проживання матері дітей - ОСОБА_2 , яка проживає разом з батьками, які здійснюють за нею сторонній догляд через тяжкий перебіг хвороби у зв`язку з чим їй встановлено інвалідність. Мати самостійно не може займатися вихованням дітей та здійснювати за ними догляд, проте постійно спілкується з дітьми по телефону.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві Державної адміністрації в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, пояснення свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2008 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2019 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2022 року припинено право користування ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_2 . Відповідно до свідоцтв про народження дітей, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками дітей є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .З актів обстеження умов проживання №179 від 05.09.2019 року та № 2 від 04.01.2022 року, складених службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської ОДА, вбачається, що умови проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2 є належними для їх виховання та розвитку, діти мають окрему кімнату, стіл для навчання, шафу для одягу, книжки, іграшки та інші особисті речі. З довідок середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 66 м. Києва від 13.04.2022 року слідує, що ОСОБА_5 станом на дату видачі довідки навчається в 1-класі ЗОШ I-III ступенів № 66 м. Києва, ОСОБА_4 навчається в 6-Б класі ЗОШ I-III ступенів № 66 м. Києва. З довідки КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва" від 09.08.2022 № 534 слідує, що діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувають під наглядом лікаря - педіатра ОСОБА_7 . Протягом останніх трьох років за станом здоров`я дітей піклується та приводить на огляд до лікаря -педіатра батько - ОСОБА_1 . Мати в цей період не здійснювала супровід дітей до амбулаторії. З психолого-педагогічних характеристик ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , складених класним керівником слідує, що діти за місцем навчання характеризуються позитивно, забезпечені необхідним приладдям для школи, мають доглянутий вигляд. Із заяв - приєднання до Договору про надання спортивно - оздоровчих послуг ТОВ "СЛ СЕЙЛС" від 22.05.2021 року слідує, що ОСОБА_1 уклав договори в інтересах дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за якими протягом року діти мали можливість відвідувати спортивний клуб та отримувати спортивно - оздоровчі послуги. Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації від 18.05.2022 року № 172, тимчасово визначено місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з батьком ОСОБА_1 для виїзду за кордон на відпочинок.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ України від 13.04.2022 року слідує, що ОСОБА_1 за 2021 рік отримав дохід - 227 297,19 грн.

З листів ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_10 слідує,що батько дітей звертався до своєї дружини ОСОБА_2 та її матері - бабусі дітей з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за кордон для відпочинку, відповіді не отримав.

З медичних документів наданих відповідачкою ОСОБА_2 вбачається, що вона є інвалідом 2 групи, з приводу захворювання на розсіяний склероз проходила лікування з 18.09 до 24.09.2019 року та з 01.12. до 11.12.2020 року в Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний військовий клінічний госпіталь", інвалідність встановлена 18.08.2021 року строком до 10.08.2022 року, після повторного огляду інвалідність встановлена до 01.2026 року.

Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації від 19.01.2022 року №31 затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї про підтвердження місця проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_1 для їх тимчасового виїзду за межі України.

З акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 від 17.01.2023 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей виконкому Славутської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом з батьками - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - пенсіонерами, в трикімнатній квартирі, розташованій в АДРЕСА_3 , є інвалідом 2 групи, умови проживання задовільні, є окрема кімната для проживання дітей. З дітьми спілкується телефоном, діти проживають з батьком в м. Києві. Мати бажає зустрічатися з дітьми, спілкуватися з ними, проводити з ними вільний час.

З відповіді служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації від 03.07.2019 року слідує, що службою отримано висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я стосовно ОСОБА_2 , відповідно до якого вона має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

З довідки ТОВ "Комфорт-Таун" від 30.01.2023 року та акту про проживання осіб від 27.01.2023 року, складеного головним інженером ТОВ "Комфорт-Таун" слідує, що ОСОБА_1 , його діти - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які зареєстровані в АДРЕСА_4 проживають разом із ОСОБА_12 та її донькою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою : АДРЕСА_1 .

З повідомлень про вимогу сплати заборгованості за кредитом, наданих ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 має кредитну заборгованість перед банківськими установами в сумі понад 100 000 грн.

З акту оцінки потреб особи, складеного КУ "Славутський ТЦСО" відносно ОСОБА_2 слідує, що вона проживає за адресою : АДРЕСА_3 з батьками пенсійного віку, є інвалідом 2 групи, потребує сторонньої допомоги, до самообслуговування частково здатна, обов`язки з виховання дітей та догляду за ними виконувати неспроможна у зв`язку із хворобою.

З висновку служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві Державної Адміністрації від 15.02.2023 року № 103008-649, слідує, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_1 .

З пояснень свідка ОСОБА_12 слідує, що вона проживає разом з ОСОБА_1 , його дітьми та своєю донькою від попереднього шлюбу, однією сім`єю, ОСОБА_1 є її чоловіком. Вважає, що діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_4 повинні проживати з ними, бо їх мати хворіє та не може дбати про дітей. Разом з дітьми та ОСОБА_1 вони разом проводять вільний час, ОСОБА_14 відвідує логопеда, ОСОБА_15 відвідував секцію з карате, але йому не сподобалося. Дітей зі школи забирає батько, водить їх до спортивних секцій, разом родиною вони готують їжу, на вихідних відвідують батути, кінотеатр, діти добре спілкуються з нею та її донькою.

З пояснень свідка ОСОБА_16 вбачається, що вона є подругою ОСОБА_2 , їй відомо, що із самого початку сім`я ОСОБА_17 була дуже дружною, батьки любили своїх дітей, піклувалися про них. Коли ОСОБА_18 захворіла, ситуація почала загострюватися, ОСОБА_18 сварилася із чоловіком, на дітей вона не зривалася. ОСОБА_19 , що ОСОБА_18 їхала з дому, декілька днів її не було. Одного разу вона поїхала до Одеси, і не мала коштів на зворотню дорогу, тоді просила її про допомогу. Також вона відвідувала її в лікарні, в ОСОБА_18 було погане самопочуття, вона не могла вставати, але весь час згадувала про дітей. На прохання ОСОБА_20 , її старша сестра знімала перший дзвінок ОСОБА_21 , сина ОСОБА_20 , бо вона перебувала в лікарні. Причиною погіршення відносин в родині ОСОБА_17 та розпаду сім`ї вважає хворобу ОСОБА_2 .

З пояснень свідка ОСОБА_11 слідує, що ОСОБА_2 є його донькою. Разом з чоловіком та дітьми вона проживала в м. Києві, працювала в фірмі чоловіка, все було добре, поки ОСОБА_18 не захворіла. Потім відносини в сім`ї почали погіршуватися. Чоловік ОСОБА_2 почав погано відноситися до ОСОБА_18 , розлучив її з дітьми, потім розірвав з нею шлюб, позбавив житла в їх квартирі, вартість якої вони разом з чоловіком сплатили. ОСОБА_2 зараз проживає з ними в м. Славута, через хворобу не може працювати, їй встановлена 2 група інвалідності, вони з дружиною допомагають доньці, здійснюючи за нею догляд. ОСОБА_1 налаштовує проти них з дружиною дітей, раніше діти на канікули постійно приїздили до м. Славута, вони разом ходили на річку, діти гралися з однолітками. На теперішній час ОСОБА_1 проживає з іншою жінкою, в якої є малолітня дитина. Він бажає,щоб ОСОБА_1 дозволяв дітям приїздити до м. Славута, щоб спілкуватися з мамою, дідусем та бабусею.

З пояснень свідка ОСОБА_22 вбачається, що вона проживала по-сусідству з родиною ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . До 2018 року все було добре, потім вона почала чути якість шуми за стінкою. Поведінка ОСОБА_2 була дивною, вона викинула дитячі іграшки на сходову площадку, сварилася з чоловіком, зривалася на дітях, в квартирі пересовувала меблі. Одного разу сиділа на східцях і не пускала її до квартири. Мала вигляд психічно нездорової людини. Вона її боялася, і через це змушена була змінити місце проживання. ОСОБА_1 просив її прислухатися і в разі небезпеки телефонувати йому, бо боявся залишати дітей разом з ОСОБА_2 , яка вела себе неадекватно.

З пояснень свідка ОСОБА_23 слідує, що до хвороби ОСОБА_18 , в них з ОСОБА_1 були гарні відносини, обоє добре ставилися до дітей, займалися їх вихованням, створювали для них необіхні умови. Вона є старшою сестрою ОСОБА_2 , має трьох дітей. Вони з сім`єю ОСОБА_2 разом проводили вільний час, відпочивали, святкували дні народженння. Коли в ОСОБА_18 діагностували хворобу, яка постійно загострювалася, її чоловік почав погано до неї ставитися, шлюб було між ними розірвано, він виставив її з речами з квартири, підвіз речі до її будинку. Через деякий час ОСОБА_2 потрапила до інвалідного візка, з дітьми вона може спілкуватися лише по телефону. Під час війни ОСОБА_2 та її батьки просили привезти дітей до м. Славута, але батько дітей вирішив поїхати з ними до своєї сестри у Вінницьку область. Наразі діти проживають з ОСОБА_1 у м. Києві, бажають проживати в м. Києві, діти розуміють , що батько може їм дати більше можливостіей, аніж хвора мати. Проте ОСОБА_18 завжди добре ставилася до своїх дітей, навчила ОСОБА_21 читати і писати, завжди турбувался і турбується про них, але хвороба не дає повноцінно виховувати їй своїх дітей.

Судом в присутності психолога ОСОБА_24 була заслухана думка дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо їх місця проживання, обоє повідомили, що бажають проживати разом з батьком ОСОБА_1 в м. Києві, а з матір`ю бажають спілкуватися і приїздити на канікули. В м. Києві вони мають друзів, як в школі так і поза навчанням, відвідують гуртки, бажають проводити дозвілля.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При вирішенні даного спору щодо визначення місця проживання дітей, суд враховує вік дітей, а саме, що на час розгляду справи по суті ОСОБА_9 виповнилося 13 років, а ОСОБА_25 - 8 років; потребу дітей у турботі та догляді, їх звичку до певного місця проживання та школи, обстановки та режиму дня.

В судовому засіданні були допитані діти сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , які зазначали, що відносини з батьками в них добрі, вони хочуть проживати з батьком в м. Києві і спілкуватися з матір`ю та приїздити до неї на канікули.

Свідки допитані судом пояснили, що відносини в родині ОСОБА_17 погіршилися після захворювання матері ОСОБА_2 , через прогресування її хвороби, почалися сварки між нею та ОСОБА_1 , що в подальшому призвело до розірвання шлюбу. Іноді діти теж опинялися в епіцентрі сварок між батьками. На теперішній час через хворобу ОСОБА_2 проживає разом з батьками в м. Славуті, які здійснюють за нею сторонній догляд, оскільки вона є інвалідом 2 групи, з дітьми вона спілкується по телефону.

Діти за місцем навчання характеризуються позитивно, відвідують школу в м. Києві, навчаються по мірі своєї можливості. Також свідки пояснили, що до хвороби матері, батьки добре піклувалися про дітей, наразі мати не може повною мірою займатися вихованням дітей та дбати про них, бо сама потребує сторонньої допомоги.

За приписами ч. 4, ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні, районі у м.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м.Києві та м Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

Пунктом 72 Порядку вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно висновку служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві Державної Адміністрації від 15.02.2023 року № 103008-649, слідує, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_1 .

Частиною другою статті 6 СК України визначено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно з ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи те, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно займалися вихованням дітей, піклувалися про них, після захворювання ОСОБА_2 на тяжке захворювання вона стала інвалідом 2 групи, потребує стороннього догляду, проживає в м. Славута з батьками, не може належним чином здійснювати виховання та догляд за дітьми, діти після розірвання шлюбу батьків залишилися проживати в м. Києві, разом з батьком, наразі діти навчаються в школі м. Києва, мають друзів, проживають разом з батьком, його дружиною і її неповнолітньою дитиною від попереднього шлюбу, батько працює, має стабільний дохід, разом з дружиною вони орендують трикімнатну квартиру, в якій створені необхідні умови для проживання та виховання дітей, малолітні - ОСОБА_4 та ОСОБА_4 бажають проживати разом з батьком ОСОБА_1 , тому беручи до уваги висновок служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві Державної Адміністрації від 15.02.2023 року № 103008-649 про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком ОСОБА_1 , суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки це забезпечить якнайкраще їх інтереси.

Відповідно до ст. 5 Закону України " Про судовий збір" відповідачка ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом 2 групи, тому судові витрати у виді судового збору, понесені позивачем при подачі позову, підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. 18 Конвенції про права дитини, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.29 ЦК України, ст.141, 157,161 СК України, 6-16, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради, про визначення місця проживання дітей, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою проживання : АДРЕСА_1 .

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Повний текст рішення складено 09.03.2023 року.

Головуючий суддя Матвєєва Н. В.