Справа № 595/661/18
Провадження № 2/595/2/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Боднар М.Г.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звернувся до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу в період з 12 квітня 2006 року по 27 червня 2017 року та поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначив, що 19.12.2001 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2 . Після одруження сторони деякий час проживали в с.Бариш Бучацького району в матері відповідача. Відповідач працював землевпорядником. Час від часу відповідач їздив в Польщу на роботу. За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час сімейного життя відповідач виграв у лотерею «Зелена карта». Перший раз відповідач поїхав у США на 9 місяців. В цей період позивачка жила у с.Бариш з матір`ю відповідача. ОСОБА_2 періодично їхав у США на декілька місяців, після чого повертався додому. 12.04.2006 року сторони розірвали шлюб, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №44. Дане розірвання шлюбу було фіктивне. З часом відповідач винайняв позивачці із сином квартиру в АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_2 перебував за кордоном, позивачка приїжджала в с.Бариш допомагати по господарству його матері. Відповідач регулярно передавав позивачці кошти для проживання разом із сином та оплачував за квартиру. ОСОБА_3 деякий період працювала на виробництві та порізці дерев`яної вагонки, а пізніше у магазині «Обрій-пак» м.Бучач. У 2010-2011 році сторони розпочали будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 . Спочатку відповідач домовився із робітниками за будівництво першого поверху. В той час, коли відповідач перебував у CШA, позивачка керувала будівництвом, готувала обіди для майстрів. Приблизно у 2013 році, сторони переїхали проживати у будинок по АДРЕСА_2 . Тоді ж позивачка звільнилась з роботи. ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_5 , відомості про батька записані відповідно до ст.135 СК України. ОСОБА_27 народилася у пологовому будинку м.Івано-Франківськ. Коли відповідач приїхав зі СІІІА, він із сином ОСОБА_6 відвідував позивачку з дочкою у пологовому будинку. 27.06.2017 року сторони знову уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №54. За час спільного проживання сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільною працею набували майно. Після розірвання шлюбу 12.04.2006 року сторони проживали однією сім`єю до повторного укладення шлюбу 27.06.2017 року та по березень 2018 року. За час проживання однією сім`єю сторонами було набуто наступне майно, а саме, нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_3 , причіп ПГМФ8302, д.н.з. НОМЕР_1 , земельні ділянки, а саме, площею 0,237 га, кадастровий номер :02:003:0405, площею 0,1804 га, кадастровий номер :02:003:0406, площею 0,15 га, кадастровий номер :02:003:0346, призначені для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області, земельну ділянку площею 0,6 га, кадастровий номер :02:003:0021, призначену для ведення особистого селянського господарства, що на території Бариської сільської ради, земельну ділянку площею 0,0630 га, кадастровий номер 02003040, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що на території Бучацької міської ради, житловий будинок з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_2 , та сонячні батареї.

Ухвалою суду від 15.05.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі.

01 червня 2018 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив, відповідно до якого вважає, що позов про встановлення факту проживання з ОСОБА_3 та визнання його особистого майна спільною сумісною власністю не може бути задоволений, оскільки все вказане позивачкою не є вірним, спотворено та наведено з метою переконання суду у правоті позивачки. Так, після шлюбу, що був укладений 19.12.2001 року, він із ОСОБА_3 проживав біля двох місяців. Проживали в її батьків в АДРЕСА_4 . Шлюбні стосунки між ними одразу не склались через різні погляди на облаштування сім`ї. Життя з позивачкою, для них обох, було нестерпним, виникали різного роду конфлікти, які позивачка сама ініціювала. Він не міг в подальшому, морально, витримати їхнє спільне проживання, через що і поїхав на заробітки в Португалію. Позивачка стверджує що в Польщу, це лишній раз вказує на те, що вона навіть не цікавилась його місцем перебування, так як їхня сім`я, фактично розпалась, вони не переписувались та не телефонували один до одного. З цього часу, шлюбні стосунки між ними фактично припинились, він втратив до неї почуття, як до жінки. ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_6 , через що він почав матеріально підтримувати сина, пересилаючи позивачці кошти на його утримання, так як повідомила ОСОБА_3 , що через народження дитини зі сторони її батьків, на неї чиняться різного роду утиски, дорікання, зневажливе ставлення. В Португалії він перебував до 1 серпня 2003 року. Деякий час, через неможливість проживання зі своїми батьками, ОСОБА_3 проживала разом з дитиною в с.Бариш у його батьків. Він дозволив їй проживати, незважаючи на те, що на той час, вона йому була вже чужою людиною, через жалість до неї, але насамперед, він переживав за свого сина, за його психологічне здоров`я. В цей час він їздив на заробітки в Польщу. ОСОБА_3 розуміючи, що між ними припинились будь-які стосунки, виходячи із реальності, з метою подальшого облаштування свого життя, звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області із заявою про розірвання шлюбу. 06.05.2004 року рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області позов ОСОБА_3 задоволено, шлюб розірвано. Як вказано в ухвалі : «...позивач просить суд розірвати шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що подальше спільне проживання між ними неможливе, оскільки відповідач не поважає її як дружину, не рахується з її думкою, між ними немає розуміння та поваги...». Цим самим, позивачка спростовує вказане нею, що розірвання шлюбу було ніби-то фіктивним. Після розірвання шлюбу, завдяки програмі « Зелена карта», він поїхав в США, де зустрів іншу жінку, з якою фактично і проживає по даний час. Періодично приїжджав в Україну, щоб відвідати батьків та сина. Син проживав разом із ОСОБА_3 в її батьків в АДРЕСА_4 . В 2010 році, з причин знущання батьками колишньої дружини над його сином, він був змушений винайняти інше житло для проживання сина, з яким і проживала його колишня дружина. Під час літніх канікул 2013 року він мав намір відвезти сина на море, відпочити. Однак, колишня дружина заперечувала, поставивши умову взяти її разом із сином, оплативши путівки. Розуміючи безвихідь у даній ситуації, він погодився. В результаті спільної поїздки ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка. Після народження другої дитини, він періодично висилав необхідні кошти для утримання дітей. Після поїздки на відпочинок він не підтримував будь-яких стосунків із колишньою дружиною. Він матеріально підтримував своїх дітей, передаючи своїй колишній дружині кошти на їхнє утримання. Також він дозволив ОСОБА_3 тимчасово проживати, з метою догляду за дітьми, в його будинку по АДРЕСА_2 , який ще не введений в експлуатацію, так як він ще повністю не завершений, тому що він в основному перебував в США. В даному будинку він має намір, в подальшому, проживати із ОСОБА_8 , уклавши шлюб в У країні. 26.07.2017 року через неодноразові благання ОСОБА_3 він погодився формально одружитись з нею, виходячи із почуттів обов`язку перед дитиною та жалості перед ОСОБА_3 , оскільки остання переконувала його в тому, що це необхідно дочці, яка народилась не в шлюбі, а також їй, так як вона має намір виїхати разом з ним та дітьми в США, тому що в Україні низький рівень життя. На даний час він усвідомив, що головною метою фіктивного шлюбу, ініціатором якого була ОСОБА_3 , був поділ його особистого майна. Після укладення шлюбу з ОСОБА_3 він разом з нею не проживав, ніяких стосунків між ними не було. Вони не ведуть спільного господарства, у них немає спільного бюджету, спільною працею вони не набули жодного майна, а тому, в зв`язку із наведеним, немає жодних підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу з 6.05.2004 року по 27.06.20017 року. Відносно поділу майна зазначає, що нежитлова будівля, що знаходиться по АДРЕСА_3 , дата реєстрації якої 23.05.2008 року, причіп ПГМФ8302, д.н.з. НОМЕР_1 , дата реєстрації 17.04.2008 року, земельні ділянки, а саме, площею 0,237 га, кадастровий номер :02:003:0405, площею 0,1804 га, кадастровий номер :02:003:0406, призначені для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області, державна реєстрація яких 03.11.2017, земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер :02:003:0346 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області, дата реєстрації якої 11.01.2017 року (дана земельна ділянка поділена з земельної ділянки площею 0,5674 га, кадастровий номер :02:003:0377, однак не зареєстрована як окрема ділянка, в зв`язку із викраденням його паспорта громадянина України), земельна ділянка площею 0,5674 га, кадастровий номер :02:003:0377, яка належить йому на підставі особистої власності від 02.02.2015, придбані в період розірвання шлюбу з позивачкою. Щодо земельних ділянок, а саме, площею 0,6 га, кадастровий номер :02:003:0021, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що на території Бариської сільської ради, зазначає, що ділянка належить йому на підставі заповіту діда ОСОБА_9 , та площею 0,0630 га, кадастровий номер 02003040 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що на території Бучацької міської ради, належить йому на підставі особистої власності в період розірвання шлюбу з ОСОБА_3 . Крім того зазначає, що житловий будинок з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_2 , не введено в експлуатацію та не зареєстровано речове право. Будинок придбано за його та його співмешканки кошти, з якою він проживає в США, в період розірвання шлюбу з позивачкою. ОСОБА_3 ніякого відношення до будівництва даного будинку немає. В неї відсутня будівельна освіта, щоб керувати будівництвом, як вона стверджує в позові. Також в неї відсутні навики щодо приготування їжі, тому будівельники харчувались в їдальні, що знаходиться на території АТП м.Бучач. Всі витрати на будівництво і харчування поніс він. Сонячні батареї він також придбав за свої особисті кошти. Усі суми, вказані позивачкою, значно завищені, що лишній раз підтверджує те, що ОСОБА_3 нічого не було відомо про те, що він купляв дане майно за особисті кошти, так як вони спільно не проживали. Виходячи з наведеного, позивачка надає суду неправдиві відомості. ОСОБА_3 ніякими доказами не підтверджує придбання спірного майна.

Ухвалами суду від 06 червня 2018 року призначено судову автотоварознавчу та судову будівельно-технічну експертизи.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині позовних вимог щодо поділу майна залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 05.03.2021 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про визнання щлюбу недійсним, від якого залежить вирішення справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.08.2021 (справа №595/1786/20) позов ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції в Тернопільській області, актовий запис №50 від 30 вересня 2003 року.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2022 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав з підстав, наведених у відзиві.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали по АДРЕСА_1 . Проживали як повноцінна сім`я. Відносини між ними були як в кожній сім`ї. Син ОСОБА_11 ходив у початкові класи, десь два роки, до школи №2. ОСОБА_2 їздив на заробітки і приїжджав додому, на квартиру. Одночасно ОСОБА_26 будували хату по АДРЕСА_2 . Хату вони звели двоповерхову, а коли перейшли, то на першому поверсі умови проживання були належні. ОСОБА_15 часто з дитиною їздила в село Бариш, де проживала мати ОСОБА_12 , допомагала їй на городі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показала, що ОСОБА_2 прийшов на їхню вулицю Водну в м.Бучач за зятя. Вони спочатку жили в Бучачі. Потім деякий час в ОСОБА_14 . Згодом ОСОБА_15 проживала з дитиною в своїх батьків. Потім переїхали на квартиру в місто Бучач. Приїжджали в гості до батьків всі разом: ОСОБА_15 , її чоловік і двоє дітей.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що ОСОБА_15 вийшла заміж десь в 2001 році. Неодноразово бачила всю їхню сім`ю, коли вони приїжджали до батьків. Був такий період, що син ОСОБА_17 ходив до Нагірянської школи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду показала, що проживає по сусідству з ОСОБА_19 , тобто батьками ОСОБА_3 . ОСОБА_20 є їхнім зятем. Після весілля вони проживали спочатку в Бучачі, потім ОСОБА_20 забрав їх в с.Бариш. ОСОБА_15 ходила на роботу, а сина водила до мами, щоб посиділа їй з дитиною. З 2006 року проживали на масиві. Одночасно будували двоповерхову хату. ОСОБА_15 варила їсти будівельникам. Крім того, їздила допомагати по городу матері ОСОБА_12 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показав, що 20 грудня 2001 року дочка розписалася з ОСОБА_22 . В 2002 році народився син. Пів року жили в нього. З часом перейшли жити до села Бариш. Дочка працювала на підприємстві з виробництва коробок, заробляла гроші, а потім звільнилася, оскільки наполягав відповідач. ОСОБА_20 їздив на роботу в Португалію, а коли виграв у лотерею «зелену карту», то по 3-4 місяці був вдома і знову їхав в Америку. З 2008 року до грудня 2010 року жили на масиві по АДРЕСА_1 та одночасно будували будинок по АДРЕСА_2 . Дочка від самого початку і до завершення будівництва приймала участь у будівництві, готувала їсти будівельникам. ОСОБА_20 давав їй гроші під розписку, а вона за кожну копійку йому звітувала. Він 2-3 рази був на будівництві, допомагав складати цеглу та дошки. В 2010 році, коли будинок був завершений, перейшли проживати на АДРЕСА_2. В гостях був один раз на свята, але зятя тоді не було. Проживала дочка ОСОБА_24 з ОСОБА_22 однією сім`єю 16 років, тобто до 2018 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показала, що дочка ОСОБА_24 уклала шлюб з ОСОБА_22 . Прийшла до них проживати на вулицю Водну в місті Бучач, коли перебувала на шостому місяці вагітності. Народила сина ОСОБА_11 . А через пів року перейшли жити на хутір Гутишино в селі Бариш. Від них в перший клас до Нагірянської школи пішов внук ОСОБА_11 і ходив в школу десь пів року. В 2008 році перейшли на квартиру в АДРЕСА_1 . Жили там два роки і одночасно будували хату на АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 їздив постійно за кордон, а вона, коли дитина була в школі, ходила на роботу. Спочатку ОСОБА_12 був в Португалії, а коли малому був рік, почав оформляти документи в Америку, і вони фіктивно розірвали шлюб, але продовжували проживати. Він не хотів, щоб ОСОБА_15 з дітьми їхала до нього в Америку. В Америці зять їздив великим автомобілем. Гроші їй передавав, але рахував кожну копійку. ОСОБА_15 про всі витрати записувала у блокноті. Жили вони по всякому. Не раз дочка говорила, що ОСОБА_12 погано відноситься до неї та й не один раз вона тікала від нього, бо він її бив. З 2006 по 2017 рік надбали спільне майно. Він заробляв гроші в Америці, а дочка доглядала дітей, водила їх в школу і садок. Хату на АДРЕСА_2 зводила будівельна бригада із села Бариш. Дочка на квартирі варила будівельникам обіди і носила на будову. В 2010 році, коли будівництво було завершено, перейшли проживати на АДРЕСА_2 , в своє житло. Зять продовжував їздити за кордон, а ОСОБА_15 жила з сином. Потім народилася дочка. В 2017 році вони одружилися знову, бо ОСОБА_17 було шкода дітей. Вони були пов`язані спільним побутом, піклувалися один про одного, вели спільне господарство, виховували дітей.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

19 грудня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відділі реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції було зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син - ОСОБА_4 .

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області 12 квітня 2006 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу сторони продовжували спільно проживати.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народилась дочка - ОСОБА_5 . Батьком дитини у свідоцтві про її народження записаний ОСОБА_2

27 червня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно уклали шлюб, який зареєстровано у Бучацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, про що зроблено актовий запис №54.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно ч.ч.2,4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно частин 1,2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та показання свідків, суд вважає, що позивачкою доведений факт її проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 12 квітня 2006 по 27 червня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка, про який просить позивачка, породжує юридичні наслідки, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу.

Керуючись ст.ст.89,141,259,263-265,268,293,294,315,319 ЦПК України, ст.ст.3,21,36 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , однією сім`єю без шлюбу в період з 12 квітня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 а в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення - 20 березня 2023 року.

Суддя: В. Б. Федорончук