Справа №346/1171/23
Провадження №2-о/346/101/23
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"08" березня 2023 р. м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Валігурська Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту реєстрації шлюбу та народження на тимчасово окупованій території України , -

в с т а н о в и в:

08.03.2023 заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, у якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Луч Луганської області, мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Вахрушеве, Луганскої області, батька дитини зазначити в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. Також просить встановити факт реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які одружились 19.06.2002, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №29, місце реєстрації Вахрушевська міська рада м. Красний Луч Луганської області.

На обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначила, що 19.06.2002 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 і вони як подружжя проживали до 2008 року. В 2014 році м. Вахрушеве було окуповане, але вона продовжувала там проживати і надалі. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , але в свідоцтві про народження у графі «батько» з її слів було записано громадянина ОСОБА_6 , який ініціативи, щоб бути записаним батьком дитини не виявив. На даний час вона перебуває на території м. Коломия Івано-Франківської області, проте її син залишився на окупованій території, оскільки без згоди батька окупаційні війська дитину з нею не випускають. Вона зі свого боку звернулась до заінтересованої особи для здійснення належної реєстрації народження свого сина, проте їй було повідомлено про відсутність відповідних актових записів на реєстрацію шлюбу та народження дитини.

Суд, дослідивши матеріали надані в обґрунтування заяви, встановив наступне.

19.06.2002 було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що Вахрушевською міською радою зроблено актовий запис за №29. Прізвища подружжя після одруження « ОСОБА_1 » (свідоцтво про одруження від 19.06.2002 серія НОМЕР_2 ).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Красний Луч, про що 08.12.2015 складено відповідний актовий запис №22. Так батьками зазначені заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Згідно відповіді Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 14.02.2023 за даними Державного реєстру актів цивільного стану актовий запис про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також актовий запис щодо народження ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами 1, 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення таких фактів як реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (ч. 1 ст. 317 ЦПК України).

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров?я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

За положеннями ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім?я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Аналогічні положення щодо реєстрації народження дитини містить і Наказ Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» (далі - Правила).

Так згідно п. 14 розділу 1 глави ІІІ Правил якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини за заявою будь-кого з них. Згідно п. 15 розділу 1 глави ІІІ Правил якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі одного із документів, передбачених у пункті 2 цієї глави, а походження дитини від батька визначається за спільною заявою батьків про державну реєстрацію народження.

Відповідно до п. 19 розділу 1 глави ІІІ якщо мати дитини, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі, під час державної реєстрації народження заявляє, що її чоловік не є батьком цієї дитини, і у зв`язку з цим просить не вказувати його батьком в актовому записі про народження, її прохання може бути задоволене лише за наявності спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини, а також спільної заяви батьків про державну реєстрацію народження. У разі подання заяви про державну реєстрацію народження одним із батьків або іншою особою походження дитини від батька визначається у порядку, передбаченому абзацом другим пункту 15 цієї глави.

Якщо заява про державну реєстрацію народження дитини, яка досягла одного року і більше надійшла після закінчення одного року з дня народження дитини і до досягнення нею 16 років, то державна реєстрація народження проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини на загальних підставах (за заявою будь-кого з осіб, визначених ст. 144 СК України, але після перевірки наявності державної реєстрації народження за місцем народження дитини, за місцем проживання батьків дитини на момент її народження або за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян). У цих випадках одночасно подаються один із документів, передбачених у пункті 2 цієї глави, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, а також довідка з місця проживання дитини. За відсутності такої довідки дані про місце проживання дитини можуть бути підтверджені паспортом або паспортним документом одного з батьків чи законних представників дитини. Водночас подаються документи, що підтверджують походження дитини (п. 19 розділу 1 глави ІІІ Правил).

З урахуванням викладеного та з огляду на зміст обставин викладених заявником та наданих на їх обґрунтування доказів, приходжу до таких висновків.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб?єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов?язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб?єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У разі ж встановлення факту реєстрації шлюбу заявника з ОСОБА_3 та подальше засвідчення факту народження дитини, реєстрація останнього відбудеться в порядку та умовах, визначених вищезазначеними нормами Правил, тобто з урахуванням походження дитини від подружжя або за умови наявності заяви заявника та батька дитини, тобто виключається реєстрація дитини лише за заявою матері із зазначенням відомостей про батька в порядку ст. 135 СК України.

З огляду на викладене та зміст вимог заявника, а також обраний спосіб захисту своїх прав, вбачаються ознаки спору про право, оскільки ОСОБА_1 фактично ставить під сумнів батьківство щодо своєї неповнолітньої дитини, оскільки заперечує походження своєї дитини від свого чоловіка ОСОБА_3 .

Крім того слід зауважити і про те, що ОСОБА_1 надає суду копії актових записів про шлюб та народження, здійснених за змістом останніх, легітимними державними органами України, які за своїм змістом вже свідчать про підтвердження факту як народження, так і укладання шлюбу, що виключає необхідність дублювання шляхом ухвалення відповідного рішення суду.

Враховуючи встановлені обставини, судом вбачається спір про право і з тієї причини, що у разі встановлення факту народження дитини на момент перебування у шлюбі заявника та ОСОБА_3 , у останнього виникнуть зобов?язання, передбачені Сімейним кодексом України щодо неповнолітньої дитини.

Також необхідно зазначити, що засвідчення спірних фактів за відсутності як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_6 , є неможливим, оскільки вірогідне рішення суду безпосередньо стосується їх прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 в порядку окремого провадження слід відмовити, оскільки вбачається спір про право.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 261, 268, 293, 294, 315, 317 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту реєстрації шлюбу та народження на тимчасово окупованій території України - відмовити.

?Роз?яснити ОСОБА_1 , що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 15 (п?ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п?ятнадцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.В. Валігурська