Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2023 Справа №607/16808/22

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

-головуючого судді Сташків Н.М.,

-за участі секретаря судового засідання Баб`як Н.О.,

у присутності учасників процесу:

-позивача ОСОБА_1 ,

-представника позивача ОСОБА_2 ,

-відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Грималюка Б.І., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 30 серпня 2007 року, про що зроблено актовий запис №1444 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_5 . Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними фактично припинилися подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Крім цього, зазначив, що він та відповідач добровільно погодили розмір матеріальної допомоги, який буде наданий позивачем на утримання їхньої дитини, оскільки позивач є здоровим, працездатним, зареєстрований як фізична особа-підприємець та інших дітей на утриманні не має, тому згідний на стягнення з нього в користь відповідача аліментів у твердій грошовій в сумі 3000 гривень. Посилаючись на наведене, просив розірвати шлюб та стягнути з нього в користь відповідача аліменти, у твердій грошовій в сумі 3000 гривень.

Ухвалою суду від 06 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 30 січня 2023 року на 14 год. 10 хв.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав. Позивач пояснив, що подружні стосунки між ним та відповідачем повністю втрачені і примирення не можливе.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов у частині розірвання шлюбу визнала, пояснила, що стосунки між нею та відповідачем втрачені, просила розірвати шлюб.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

30 серпня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №1444 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Від даного шлюбу в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22 січня 2008 року.

Як зазначено в позовній заяві, спільне життя у сторін не склалося, між ними фактично припинилися подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зазначені обставини позивач підтвердив у судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу.

Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На цьому ж наголошує Верховний Суд України в пункті 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

З цих підстав позов ОСОБА_1 в частині вимог про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Разом із тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з нього аліментів.

Так, позивач у позовній заяві зазначає, що він та відповідач добровільно погодили розмір матеріальної допомоги, який буде наданий позивачем на утримання їхньої дитини, оскільки позивач є здоровим, працездатним, зареєстрований як фізична особа-підприємець та інших дітей на утриманні не має, тому згідний на стягнення з нього в користь відповідача аліментів у твердій грошовій в сумі 3000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що зазначена вимога заявлена, оскільки позивач не відмовляється від утримання дитини й після розірвання шлюбу добросовісно виконуватиме зазначений обов`язок.

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частини першої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Водночас, згідно зі статтею 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, правом пред`явлення позову про стягнення аліментів наділений той із батьків, з ким проживає дитина. І саме за його вимогами визначається спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі.

За відсутності спору батьки можуть домовитись про сплату аліментів в позасудовому порядку, на підставі статті 189 СК України.

З пояснень сторін судом установлено, що їх дитина на даний час проживає разом із відповідачем. ОСОБА_3 вимог про стягнення в її користь аліментів з ОСОБА_1 не заявляла.

З урахуванням зазначеного, підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з нього аліментів у користь відповідача в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн не встановлено, а тому позов у цій частині до задоволення не підлягає.

У зв`язку з задоволенням позову в частині розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 992,40 грн. понесеного судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 141, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 30 серпня 2007 року, про що зроблено актовий запис №1444 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 992,40 гривень.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 31 січня 2023 року.

СуддяН. М. Сташків