Справа № 314/3114/22
Провадження № 2/314/189/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу № 314/3114/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач є власником садового будинку АДРЕСА_1 . Дізнавшись про накладений на усе його майно арешт, позивач звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою від 23.07.2020. Згідно бази даних АСВП встановлено, що на примусовому виконанні відділу перебував виконавчий лист від 09.12.2013 № 336/6140/13-ц, виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 45027,96 грн. 16.05.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43383514 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 29.09.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Позивачу відділ повідомив, що надати копії документів у межах виконавчого провадження № 43383514, завершених по 31.12.2016 включно не має можливості з підстав знищення архіву виконавчих проваджень. Позивач зазначає, що рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 336/6140/13-ц скасовано ухвалою суду від 11.11.2020. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2021 у цивільній справі № 336/6140/13-ц у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовлено. Позивач просить скасувати арешт, накладений постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП № 43383514 від 16.05.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все нерухоме майно, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна (індексний номер 14375082 від 11.07.2014).

Ухвалою суду від 02.12.2022 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Із Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.07.2020 № 216481986 встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії 43383514, виданого 16.05.2014 головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького міського управління юстиції, накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 .

У матеріалах справи міститься заява позивача від 23.07.2020, адресована Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), щодо звільнення з-під арешту всього нерухомого майна, накладеного постановою ВП № 43383514 від 16.05.2014.

Із листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 27.07.2020 № 65621/11 вбачається, що згідно перевірки даних АСВП на примусовому виконанні відділу перебував виконавчий лист від 09.12.2013 у цивільній справі № 336/6140/13-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 45027,96 грн. 16.05.2014 державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43383514 та того ж дня було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 29.09.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року).

У матеріалах справи міститься ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2020 у справі № 336/6140/13-ц, якою ухвалено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено. Заочне рішення від 03.10.2013 по цивільній справі № 336/6140/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано і призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

У матеріалах справи міститься рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2021 у цивільній справі № 336/6140/13-ц, яким у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , відмовлено.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 № 606, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні і банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладання на нього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 № 606), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні приписи містяться у ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404, відповідно до яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. ч. 4,5 ст. 59 (в редакції Закону України«Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404), підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 шостій ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 12.10.2022 № 203/3435/21.

При цьому, відповідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду 24.05.2021 у справі № 712/12136/18, боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

За приписами ст. 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Аналізуючи зміст даної статті суд не може не дійти висновку про те, що неналежний відповідач це особа притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі-належному відповідачеві, яким по даній справі є зокрема Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а не Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у позові ОСОБА_1 , як такого, що поданий до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

16.01.2023