Провадження № 2/466/175/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 30000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2020 року відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання.

Вироком суду встановлено, що 18.09.2020 року відповідач на території «Краківського ринку» наніс їй два удари, чим спричинив легкі тілесні ушкодження.

Вищезгаданими діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 30000 грн. Оскільки відповідач добровільно шкоду не відшкодовує, вона звертається до суду.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позовні вимоги заперечує, зазначає, що позивачем не надано жодних доказів спричинення їй моральної шкоди, також вона не обгрунтувала сам розмір моральної шкоди. Крім того зазначив, що ніколи не заперечував своєї вини у вказаному конфлікті. Погоджується на відшкодування понесених позивачем судових витрат.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Зокрема, позивач зазначила, що вони з відповідачем працюють на ринку «Краківський» на сусідніх ятках. Відповідач умисно наніс їй удари через неприязні відносини. При цьому виражався в її адресу нецензурними словами. Це відбувалося в присутності сторонніх людей. Зазначає, що через отримані ушкодження вона дуже переживала, хвилювалася, кілька днів не могла появилися серед людей, оскільки на обличчі був великий синець, око і обличчя набрякло.

Оскільки діями відповідача їй завдано моральної шкоди, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили в повному обсязі. Просили у задоволенні позову відмовити.

Зокрема, відповідач зазначив, що позивач сама розпочала конфлікт між ними, оскільки між ними існує конкуренція як між продавцями, а він лише оборонявся.

Він не визнає факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки конфлікт тривав лише 30 секунд. Крім того зазначив, що йому не було відомо про вирок суду, оскільки слідча ввела його в оману не роз`яснивши наслідки написання заяви про визнання вини.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення у зв`язку із наступним.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зокрема, цим вироком встановлено, що 18.09.2020, приблизно о 14.00 год, ОСОБА_2 , перебуваючи на території ринку «Краківський» на грунті особистих неприязних відносин, у результаті словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , умисно наніс останній два удари рукою в ліву тім`яну ділянку голови та один удар в ділянку носа справа, стиснув праву ключичну ділянку пальцями правої руки. Такими діями ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

У вироку суду також зазначено, що під час проведення досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_2 у присутності свого захисника адвоката Сибаля О.Б. повністю і беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорював встановлені органом досудового слідства обставини та надав згоду на розгляд обвинувального акту в порядку спрощеного провадження без його та без його захисника участі.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зважаючи на наведене вище, суд не приймає до уваги твердження відповідача, дані в судовому засіданні про те, що він не вчиняв жодних умисних дій, спрямованих на нанесення позивачу тілесних ушкоджень, а лише оборонявся, оскільки дана обставина встановлена вироком суду. Твердження відповідача про те, що він не знав про вирок суду, а слідча ввела його в оману, коли він писав заяву про визнання винуватості, в судовому засіданні нічим не підтверджені.

Окрім того, встановлено, що відповідачем вирок суду, в порядку, передбаченому законодавством, не оскаржувався.

Крім того, суд зазначає, що і у відзиві на позов, відповідач зазначив «виходячи з того факту, що я ніколи не заперечував свою вину в даному конфлікті…. в чому вину визнаю повністю»…, а відтак визнав факт конфлікту.

За таких обставин суд оцінює пояснення сторін та свідків лише в частині спричинення моральної шкоди. Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що була свідком конфлікту між сторонами, бачила, що позивач отримала побої, після яких стидалася виходити на роботу та нервувала. Разом з тим, суд критично оцінює пояснення свідків як зі сторони позивача ОСОБА_6 , так і зі сторони відповідача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки вони є близькими родичами сторін.

Згідно з ч.1, ч.7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦПК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначено у статті 23 ЦК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку.

При визначенні розміру моральної шкоди суд бере до уваги той факт, що тілесні ушкодження ОСОБА_4 отримала внаслідок вчиненого відносно неї кримінального проступку відповідачем. Разом з тим суд оцінює, що позивачем було отримано легкі тілесні ушкодження, конфлікт тривав короткий проміжок часу, душевні переживання позивача, спричиненні неправомірною поведінкою відповідача, мали короткотривалий характер, відсутність будь-яких вибачень з його боку, та вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн., сплачений позивачем при поданні позов до суду.

Керуючись ст.ст.12,13,76,80,81,82,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 840,40 гривень.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 31.01.2023.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. І. Баєва