Провадження № 2/127/3359/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Жмудь Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення порядку користування будинком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення порядку користування будинком.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача по справі ОСОБА_1 .. Усе належне майно ОСОБА_6 заповіла позивачці по справі за заповітом від 13.03.2015 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори і зареєстрованим в реєстрі за реєстровим №2-540.

При оформленні спадщини була заведена спадкова справа у приватного нотаріуса Прокопенко А.Л. і зареєстрована в Спадковому реєстрі за №68219549.

Позивач зазначає, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.02.2022 року, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Прокопенко А.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №89, позивач успадкувала 7/50 житлового будинку АДРЕСА_1 , які належали спадкодавиці ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Вінницьким виконкомом міської ради 31.10.2000 року і зареєстровано КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 16.11.2000 року в реєстрову книгу №7379. Крім того, в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 24.02.2022 року вказано повний перелік нерухомого майна, в тому числі нерухоме майно щодо якого відсутній документ про прийняття до експлуатації. Тобто позивач прийняла в спадщину ідеальну частку 7/50.

Співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1 є: ОСОБА_3 , якому належить 12/25 часток будинковолодіння, на підставі Свідоцтва № НОМЕР_1 про право приватної власності на будівлю; ОСОБА_2 , якій належить частка померлого ОСОБА_7 в розмірі 17/100 та ОСОБА_4 , якій належать 21/100 часток будинковолодіння.

Позивач вирішила виділити свою частку в натурі, однак має перешкоди вирішити дане питання в позасудовому порядку, оскільки ОСОБА_2 перебуває за межами України уже дуже тривалий час, а відповідач ОСОБА_4 - відмовляється проводити будь-які дії стосовно будинковолодіння, у зв`зку з чим позивач звернулась до суду із даним позовом та просить у суду встановити порядок користування будинковолодінням АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 кімнату 3-3, прощею 15,5 кв. м. будинку літера «А», кімнату 3-2, площею 9,6 кв.м., прибудови літера «А2» та кухню 3-1, площею 9,4 кв.м. прибудови літера «А2». Судові витрати просила залишити за нею.

Ухвалою суду від 25.11.2022 року провадження у справі відкрито за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 21.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник адвокат Медончак М.М. не з`явились, в матеріалах справи міститься заява, в якій представник просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести у відсутність сторони позивача. Судові витрати просила залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Належним чином повідомлялась про місце, день та час проведення судового розгляду шляхом надіслання судової повістки з рекомендованим повідомленням та розміщенням оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду. Про причини неявки до суду не повідомила. Заяв та клопотань до суду не надала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява, в якій вона просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити.

Враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_8 , її батьками в графі «батько» - зазначений ОСОБА_9 , в графі «мати» - ОСОБА_6 (а.с. 7).

Як вбачається із відмітки в паспорті ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , виданого Ленінським РВ УМВС країни у Вінницькій області 27.06.2000 р., що має місце на 10 сторінці зазначеного документу, ОСОБА_8 01.10.1983 р. зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 , в зв`язку із чим змінила своє дошлюбне прізвище на " ОСОБА_11 " (а.с.73-74).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис №3415 (а.с. 6).

Відповідно до заповіту від 13.03.2015 р. посвідченого державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С. за №2-540, ОСОБА_6 заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона законом матиме право, своїй доньці ОСОБА_1 (а.с. 8).

До спадкового реєстру внесено реєстраційний запис №19/2021, а саме 31.08.2021 р., зареєстровано спадкову справу №68219549, спадкодавцем є ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9).

Як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.02.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Прокопенко А.Л., спадкоємцем майна ОСОБА_6 є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із 7/50 частки житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Вінницьким викокомом міської ради 31.10.2000 р. на підставі рішення №609 від 27.04.2000 р., зареєстрованого КП «ВООБТІ», 16.11.2000 р., записаного в книгу під №7379. Згідно з вищезазначеним свідоцтвом та інформації наданої КП "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" 23.02.2022 року за №987, на земельній ділянці, розташовані: житловий будинок літ. «А» з прибудовами літ. «А1», літ. «А2», літ. «А4», літ. «а» , літ. «а1» , загальною площею - 216,7 кв.м., в тому числи житловою площею - 92,5 кв.м., гараж 1-й поверх - літ. «Б», літня кухня ІІ-й поверх - літ. «Б», літня кухня - літ. «б», сараї: літ. «В», літ. «Ж», літ. «Л», літ. «М», літ. «Н», погріб - літ. «п/Ж», погріб літ. «П», погріб літ. «п/Б», убиральня літ. «С», навіс літ. "К", оглядова яма «о/я», огорожа №1. В тому числі на прибудову - літ. "а4" площею 56,2 кв.м., мезонін - літ. «м/а» площею 3.0 кв.м., сарай - літ. «К1» документ, що підтверджує прийняття до експлуатації в розпорядженні виконавця відсутній (а.с. 10).

Із Свідоцтва № 1156 про право приватної власності на будівлю від 31.10.2000 р., виданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради вбачається, що ОСОБА_3 належить 12/25 домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до Договору від 02.09.1989 р., укладеного між ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , які являлись співвласниками цілого житлового будинку по АДРЕСА_1 , в користування ОСОБА_6 перейшли кімнати 3-4, 3-3 загальною площею 24,7 кв.м., сіни 3-1, кухня 3-2, вбиральна «Ж». В загальному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_6 знаходяться сарай «Б», погріб «З». Сараї "б1, б2, навіс Д" - самочинно зведені ОСОБА_6 . Огорожі №1, 2, 3, 4, 5 перебувають у спільному користуванні ОСОБА_12 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 12).

З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого станом на 22.11.2021 р., вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належить 12/25 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 належить на праві власності 7/50 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 належить 21/100 частки на праві власності будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 на праві власності належить 17/100 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2023 р., ОСОБА_2 належить на праві власності 17/100 частки будинковолодіння , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підстава державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину, виданий 25.11.2021 р. за №666.(а.с. 44- 52).

Згідно Свідоцтв про право приватної власності на будівлю, які містяться в матеріалах інвентаризаційної справи №6970, а саме: Свідоцтва № НОМЕР_1 від 31.10.2000 р. - ОСОБА_3 належить 12/25 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; Свідоцтва № НОМЕР_5 від 31.10.2000 р. - ОСОБА_6 належить 7/70 частки вказаного вище домоволодіння, ОСОБА_7 - 17/100 частки та ОСОБА_13 - 21/100 частки (а. і. с. 198-201).

Крім того, із матеріалів інвентаризаційної справи за №6970, оглянутих в судовому засіданні вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складається з: коридору «А1» - 6,8 кв.м., туалету «А1» - 1,0 кв.м., ванни «А1» - 4,1 кв. м., кухні «А1» - 6,3 кв. м., кімнати «А» - 13,4 кв.м., кімнати «А1» - 13,0 кв.м. (разом по пр.№1, загальна площа 44,6 кв.м., житлова 26,4 кв. м., допоміжна 18,2 кв.м.); гараж «а4» - 11,6 кв.м., коридор «а» - 6,3 кв.м., туалет «а» - 0,9 кв.м., кухня «а4» - 12,0 кв. м., санвузол «а4» - 3,4 кв.м., кімната «А» - 15,5 кв.м., гардеробна «а» - 6,7 кв. м., сходова клітина «м/а» - 3,0 кв.м., коридор «м/а» - 3,7 кв. м., гардеробна «м/а» - 11,5 кв.м., гардеробна «м/а» - 14,0 кв.м. (разом по пр. №2: 88,6 кв.м. загальна проща, 15,5 кв.м. житлова, 61,5 кв.м. допоміжна, 11,6 кв. м. літнє неопалювальне приміщення); кухня «А2» - 9,4 кв.м., кімната «А2» - 9,6 кв.м., кімната «А» - 15,5 кв.м. (разом по пр. №3: 34,5 кв.м. загальна площа; 25,1 кв. м. житлова; 9,4 кв.м. допоміжна); коридор «а1» - 7,2 кв.м., кімната «А4» - 11,8 кв. м., кухня «а1А-4» - 12,2 кв. м., санвузол «а1» - 4,1 кв.м., кімната «А» - 13,7 кв. м. (разом по прю №4: 49,0 кв.м. загальна площа; 25,5 кв.м. житлова; 23,5 кв.м. допоміжна). Усього 216,7 кв.м. загальної площі: 92,5 кв.м. житлової; 112,6 кв.м. допоміжної; 11,6 кв.м. літніх, неопалювальних приміщень (арк. інверт. справи 239).

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

П. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим майна зберігається, суд виділяє у користування сторін частину майна у натурі, що співмірна розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів суд вважає що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення порядку користування будинком, підлягає до задоволення.

Судові витрати за клопотанням представника позивача підлягають залишенню за ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 355, 356, 358 ЦК України, ст.ст. . 2, 7, 12, 89, 141, 247, 244, 258-259, 209, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити порядок користування будинковолодінням АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 кімнату 3-3, прощею 15,5 кв. м. будинку літера «А», кімнату 3-2, площею 9,6 кв.м., прибудови літера «А2» та кухню 3-1, площею 9,4 кв.м. прибудови літера «А2».

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 31.01.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрована у АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН суду невідомо, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН суду невідомий, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН суду невідомий, зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 .

Суддя: