Справа № 202/2353/22
Провадження № 2/202/185/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря Карасьової Г.І.,

представника позивача адвоката Медведовської Л.М.,

представника відповідача адвоката Томського О.Ф.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_5 . Після смерті батька позивач не звертався з заявою про прийняття спадщини, та свідоцтво про право на спадщину ніхто із спадкоємців першої черги не отримав. Однак позивач зазначає, що він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки забрав з будинку особисті речі батька (книги, одяг), зробив ремонт в одній із кімнат будинку АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що він прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін ОСОБА_4 , після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_4 , він переніс інсульт, знаходився на стаціонарному лікуванні, весь час мав погане самопочуття, отримував медичну допомогу та медикаментозне лікування.

Таким чином, позивач на протязі шести місяців не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і вважає, що він пропустив цей строк з поважної причини.

27 травня 2022 року позивач звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті мами ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори 27 травня 2022 року винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не надано жодного документа, який би підтверджував факт спорідненості, а інформації в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження позивача відсутній.

При цьому, свідоцтво на народження позивача не збереглось, а отримати його не має можливості, оскільки Республіка Комі, де було проведено реєстрацію народження позивача, є суб`єктом Російської Федерації.

Враховуючи наведене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав спадкоємця та просить: встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити ОСОБА_2 , додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 24 червня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Задоволено клопотання позивача та витребувано у Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, належним чином завірені копії спадкових справ № 295/2022, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та № 296/2022, відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26 липня 2022 року відповідач ОСОБА_1 , подала до суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне. Так, відповідач зазначає, що вона не заперечує факт того, що відповідач та позивач є дітьми ОСОБА_3 (батько), який помер у 2002 році та ОСОБА_4 (мати), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та являються спадкоємцями першої черги після їх смерті. Батьки сторін, до моменту смерті, були зареєстровані та мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . Також, відповідач не оспорює факт того, що після смерті батька, ніхто не отримував свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, посилання позивача на те, що після смерті ОСОБА_3 , він забрав особисті речі останнього та зробив ремонт в одній з кімнати будинку АДРЕСА_1 , що свідчить про прийняття позивачем спадщини, є неправдивими та не підтверджені жодним доказом.

Відповідач на момент смерті батька ОСОБА_3 та до теперішнього часу, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач майже 35 років мешкав окремо. Отже, після смерті матері ОСОБА_4 , позивач мав в шестимісячний строк звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Виконавши зазначену вимогу закону з порушенням строку, йому було обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому, відповідач не надав суду доказів, які б вказували на реальність поважності причин пропуску шестимісячного строку. Надана позивачем довідка підтверджує перебування позивача в лікарні лише протягом десяти днів, а тому весь інший час, останній міг звернутись до нотаріуса, однак не зробив цього.

04.08.2022 року на адресу суду від завідувача Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшли витребувані, належним чином завірені копії спадкових справ.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач визнає факт родинних відносин між позивачем померлими батьками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Однак позивач після смерті батька ОСОБА_3 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в управління майном не вступав та жодних, належних померлому речей не забирав. Окрім того, після смерті матері ОСОБА_4 , позивач був присутній на похованні останньої, а в подальшому проходив стаціонарне лікування всього 10 днів. При цьому, маючи достатньо часу (більш ніж п`ять місяців) не звертався до нотаріуса із завою про прийняття спадщини.

Відповідач в судовому засіданні зазначила, що заперечує проти задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 зазначила, що в 2002 році вона разом з будівельниками їхала з міста Дніпро, де придбала будівельні матеріали. По дорозі додому, водій заїхав до приватного будинку. Вона побачила, як позивач та його мати загрузили до автомобіля речі: дзеркала, циркулярну пилу, килими, одежу. Після чого, позивач поїхав разом з нею та будівельниками. Під час поїздки свідок запам`ятала, що позивач розповідав, що вказані речі він забрав з будинку після смерті свого батька.

В судовому засіданні, під час допиту в якості свідка ОСОБА_7 зазначив, що він проживає по сусідству буд. АДРЕСА_1 . В 2002 року помер ОСОБА_3 , після чого за вказаною адресою проживала ОСОБА_4 та відповідач, а позивач з`являвся лише декілька разів. Також свідок зазначив, що ремонтні роботи у даному будинку позивачем не проводились.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 зазначив, що він є чоловіком відповідача та пояснив, що після смерті ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 саме його родина проводила ремонт. Жодних речей, після смерті батька, позивач з даного домоволодіння не забирав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, допитавши свідків , дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , 1932 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 07.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції міста Дніпропетровська.

Після смерті ОСОБА_3 , 1932 р.н., залишилось спадкове майно, яке складається з права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 06.08.2021 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

За життя, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 21.05.21958 року.

Судом також досліджені витребувані копії спадкових справ № 295/2022, що заведена до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , та № 296/2022, що заведена до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 .

Встановлено, що спадкова справа № 295/2022, заведена до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , на підставі заяви доньки померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від 18.05.2022 року № 564, тобто до цього часу, жодна особа із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса не зверталась.

Також 27.05.2022 року до нотаріуса надійшла заява ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в якій позивач зазначив, що не прийняв спадщину з поважних причин та повідомив про наявність інших спадкоємців.

Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 27.05.2022 року про відмову у здійснені нотаріальної дії, відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування постанови зазначено, що спадкоємцем не надано жодного документу, який би підтверджував наявність підстав для спадкоємства після смерті спадкодавця. Згідно інформації, отриманої в порядку безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження ОСОБА_2 , відсутній.

Також встановлено, що спадкова справа № 299/2022, заведена до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на підставі заяви доньки померлої - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від 18.05.2022 року № 565. 27 травня 2022 року до нотаріуса звернувся ОСОБА_2 в якій позивач зазначив, що не прийняв спадщину з поважних причин.

Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 27.05.2022 року про відмову у здійснені нотаріальної дії, відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування постанови зазначено, що спадкоємцем не надано жодного документу, який би підтверджував наявність підстав для спадкоємства після смерті спадкодавця. Згідно інформації, отриманої в порядку безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження ОСОБА_2 , відсутній.

Вирішуючи позовну вимогу про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Судом встановлено, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час шлюбу народились діти, ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 виданого 27.03.1973 року, та ОСОБА_2 , свідоцтво про народження якого не зберігалось. Також в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні актові записи про народження ОСОБА_2 ..

Разом з тим, в ході розгляду справи не оспорювалось та підтверджено ОСОБА_1 що позивач ОСОБА_2 дійсно є її рідним братом та сином ОСОБА_4 й ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного, суд вважає, що отримані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між заявником та його матір`ю ОСОБА_4 , доведеним, встановлення факту родинних відносин для позивача мають юридичне значення, тому позовні вимоги в цій частині, які визнані відповідачем в ході розгляду справи, підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про встановлення факту прийняття ОСОБА_2 спадщини, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, суд зазначає наступне.

Станом на момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 правовідносини зі спадкування були врегульовані нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 р. в редакції від 30.10.1999 р.

Згідно положень ст. 548-549 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач, як на підставу позову в цій частині, зазначив, що він, після смерті батька фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Предметом позову, тобто спадковим майном, позивач визначив домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, що він після смерті ОСОБА_3 у 17.10.2002 року вступив в управління або володіння спірним домоволодінням.

Так сторонами не заперечувалось того факту, що позивач не мешкав у спірному домоволодінні на момент смерті. В подальшому позивач також не проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа в.о. начальника відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-4030 від 03.06.2022 року, за наявними даними будинкової книги, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 02.02.1968 по 07.11.2002 року. Склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) становить дві особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована з 26.04.1990 року по теперішній час); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка була зареєстрована з 02.02.1970 року по 20.09.2021 року.

Посилання на той факт, що позивачем було забрано деякі речі померлого з будинку, не можуть бути підставою для встановлення факту вступу в управління або володіння самим домоволодінням.

Навпаки, такий факт спростовується показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які зазначили, що позивач був у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 декілька разів після смерті батька. При цьому свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 зазначили, що жодних ремонтних робіт у будинку позивач не проводив.

З огляду на вказане, позовна вимога про встановлення факту прийняття ОСОБА_2 спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги визначення ОСОБА_2 , додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд, зазначає наступне.

Відповідно до листа в.о. начальника відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-4054 від 03.06.2022 року, за наявними даними будинкової книги, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 02.02.1970 року по 20.09.2021 року. Склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) становить дві особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована з 26.04.1990 року по теперішній час); ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , (зареєстрована з 05.05.2015 року по теперішній час).

У правових нормах ч. 1 ст. 1269, ч.1 статті 1270 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 по справі № 345/3960/17 вказав, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Крім того, визначив, що безпідставне надання додаткового строку на прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елементу верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Строк звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , для Позивача рахується з 06 серпня 2021 року по 06 лютого 2022 року включно.

Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріуса у вказаний період, зазначив тривалу хворобу та введення воєнного стану на території України.

Згідно наданої медичної документації Позивач з 05.09.2021 року по 15.09.2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» з діагнозом загострення хронічної ІХС з гіпертонічною хворобою. Виписаний з покращенням. В подальшому у лютому 2022 року лікувався амбулаторно.

Отже, приймаючи до уваги правові позиції Верховного Суду, суд приходить до переконання, що нетривале (10 календарних днів) знаходження позивача на стаціонарному лікуванні, та подальше, через тривалий проміжок часу, лікування хронічної хвороби амбулаторно, не є об`єктивною перешкодою, яка впродовж строку для прийняття спадщини створювала непереборні, істотні труднощі для прийняття спадщини. Причому, заява про прийняття спадщини могла бути подана (або направлена поштою) будь-якому нотаріусу, незалежно від місця постійного проживання померлої спадкодавця, однак позивач, будучи усвідомленим про смерть матері, у передбачені законом строк та порядок, своє право на вступ у спадщину не реалізував.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що право на прийняття спадщини не є безмежним, а визначається конкретно визначеним законом строком - протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, який може бути продовжений судом лише за наявності поважних причин, а доводи позивача, наведені ним у позові та відповіді на відзив, не є визначальними, суд приходить до висновку, що позивач не довів наявність перешкод, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, і вплинули на своєчасність подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, та які згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилання представника позивача на введення на території України воєнного стану, як на ще одну в сукупності підставу пропущення позивачем строку звернення до нотаріусу є безпідставними. Так, строк звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 сплив 06 лютого 2022 року, в той час коли воєнний стан на території України було введено в дію Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року.

Враховуючи, що безпідставне надання додаткового строку на прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елементу верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги і цій частині.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини, підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 48, 49, 51, 76- 89, 102, 209, 210, 247, 258-259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , та його матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 08 березня 2023 року

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський