КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/18961/13-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2376/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретарів судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року, постановлену під головування судді Лужецької О.Р., за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ес.Ді.Сі.Груп» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Леонов К.Ю. подав до суду заяву про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, в якій просив замінити первісного стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на нового стягувача - ОСОБА_1 у виконавчому листі, виданому Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року у справі № 753/18961/13-ц у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус КМНО Русанюк З.З., Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України м. Києва, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 5 а.с. 54-55).

На обґрунтування заяви зазначав, що 15 квітня 2015 року на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року Дарницьким районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 2-975/14.

Вказував, що 26 грудня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Апатенко М.А. і зареєстрований за № 1921 за кредитним договором № 126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року, який укладений між банком та ОСОБА_2 та договором іпотеки від 17 вересня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі під номером 5080, який укладено між банком та ОСОБА_2 . Відповідно до п.п. 2.1-2.2. договору про відступлення прав вимоги від 26 грудня 2018 року та додатку до зазначеного договору право грошової вимоги до ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп».

23 травня 2019 року між ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення прав вимоги, який посвідчений нотаріусом КМНО Іванченком В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за номером 1757.

18 жовтня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення прав вимог, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Іванченком В.Ю.та зареєстрований в реєстрі за номером 4891, за умовами якого ОСОБА_4 відступив, а ОСОБА_1 набула права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 є новим стягувачем за виконавчим листом, виданим Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року у справі № 753/18961/13-ц (т. 5 а.с. 54-55).

05 жовтня 2022 року від ОСОБА_3 до суду надійшли заперечення на заяву про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Заперечення обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 не надала до суду будь-яких доказів на підтвердження того, що виконавчий лист пред`являвся до виконання та перебував на виконанні після 30 червня 2017 року. При цьому, за договором відступлення прав вимоги ОСОБА_1 набула права вимоги за кредитним договором від 17 вересня 2007 року та за договором іпотеки від 19 вересня 2007 року, а з заявою звернулася лише 19 серпня 2022 року. Тобто трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 30 червня 2020 року, але клопотання про поновлення пропущеного строку ОСОБА_1 не заявляла.

Вказувала, що заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення прав вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховного права. Посилалася на правову позицію, викладено у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 30 липня 2019 року у справі № 5/128, від 21 серпня 202 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Вважає, що подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви. Здійснення заміни сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження можливо лише, якщо строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, крім випадків одночасного звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (т. 5 а.с. 104-114).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» про заміну стягувача у виконавчому листі - відмовлено (т. 5 а.с. 119, 121-124).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 02 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Леонов К.Ю. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким заяву про заміну стягувача у виконавчому листі задовольнити (т. 5 а.с. 132-136).

В апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а саме неправильно застосовано ст.ст. 4, 11 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, суд першої інстанції не застосував норму права, а саме п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ч. 1, 5 ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Звертав увагу, що суд дійшов висновків, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №т 2-975/14 від 15 квітня 2015 року, у якому заявник просить замінити стягувача, було пропущено, а також подання заяви про заміну стягувача у виконавчому листі № 2-975/14 від 15 квітня 2015 року його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконавця, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви. Вважає, що такі висновки суду не відповідають наявним у матеріалах справи доказам та фактичним обставинам справи.

Апелянт вказував, що строк пред`явлення виконавчого листа не пропущено, такий строк закінчується 23 вересня 2024 року, посилаючись на те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 23 вересня 2021 року. Також стверджував, що судом першої інстанції було порушено принцип рівності усіх учасників процесу (т. 5 а.с. 132-136).

03 лютого 2023 року, тобто у строк визначений апеляційним судом, відповідач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. На обґрунтування заперечень посилалась на відсутність права вимоги у ОСОБА_1 та пропуск заявником строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (т. 5 а.с. 179-186).

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Леонов К.Ю.підтримав скаргу і просив її задовольнити. ОСОБА_3 , її представник - адвокат Паламарчук М.А. заперечували проти доводів скарги і просили її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені особистими поштовими повідомленнями про що є відмітки працівників пошти про вручення поштових відправлень, тобто належним чином. Повідомлення ОСОБА_2 повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаною особи не надходили (т. 5 а.с. 169-178).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив з того, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився та не був поновлений судом.

Колегія суддів не погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2014 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус КМНО Русанюк З.З., Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України м. Києва, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено (т. 2 а.с. 25-26, 30-37).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2014 року та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором №126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року станом на 08 вересня 2013 року у сумі 3 762 829 грн., з яких: 94 175 доларів США 35 центів, що еквівалентно за курсом НБУ складає 752 743 гривні 57 копійок - сума строкової заборгованості; 57 087 доларів США 44 центи, що еквівалентно за курсом НБУ складає 456 299 гривень 91 копійок - сума простроченої заборгованості; 94 долар США 19 центів, що еквівалентно за курсом НБУ складає 7 522 гривні 93 копійки - сума строкової заборгованості по процентам; 130 898 доларів США 61 цент, що еквівалентно за курсом НБУ складає 1 046 272 гривні 59 копійок - сума простроченої заборгованості по процентам; 1500 000 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (що включає в себе заборгованість відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2010 року станом на 13 квітня 2009 року в сумі 1 164 723,48 грн. (151262,79 доларів США) основної суми боргу по кредиту, 181737,02 грн. (23602, 21 долари США) заборгованості по процентах за користування коштами, 351436,28 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту) - звернуто стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шляхом продажу цього житлового приміщення на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження»(т. 2 а.с. 209-218).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року залишено без змін (т. 3 а.с. 47-49).

15 квітня 2015 року на виконання вказаного рішення суду Дарницьким районним судом міста Києва було видано виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_2 зі строком пред`явлення до виконання до 03 грудня 2015 року (т. 5 а.с. 6-7).

30 червня 2017 року виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_2 був повернутий стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

22 червня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 2-975/14 стосовно боржника ОСОБА_3 щодо стягнення судового збору (т. 2 а.с. 244).

З даного виконавчого листа вбачається, що 04 січня 2016 року виконавче провадження було закінчено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року (т. 2 а.с. 243).

Між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» 26 грудня 2018 року був укладений договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Відповідно до умов даного договору та додатку № 2 до нього ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відступив ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп», належні ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» права вимоги: до ОСОБА_2 , за кредитним договором № 126-07-Ил/09 та іпотечним договором, укладеними 17 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 ; до ОСОБА_3 , за договором поруки № 126-07-П1/09 від 17 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 (т. 3 а.с. 117-179, т. 4 а.с. 3-6).

Постановою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року заяву ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус КМНО Русанюк З.З., Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України м. Києва, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишено без задоволення. У постанові встановлено, що договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» від 26 грудня 2018 року не оспорювався і в силу ст. 204 ЦК України є правомірним. Проте, встановивши, що ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» на час розгляду справи здійснив відчуження прав кредитора іншій особі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви (т. 4 а.с. 237-241).

Так, 23 травня 2019 року між ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» та ОСОБА_4 було укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» відступив ОСОБА_4 , права вимоги: за кредитним договором № 126-07-Ил/09 та іпотечним договором, укладеними 17 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 ; за договором поруки № 126-07-П1/09 від 17 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 (т. 5 а.с. 16-19, 20-23).

18 жовтня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_4 відступив ОСОБА_1 , права вимоги за кредитним договором № 126-07-Ил/09 та іпотечним договором, укладеними 17 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 ; за договором поруки № 126-07-П1/09 від 17 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 (т. 5 а.с. 67-70).

Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору на підставі договору відступлення права вимоги від 23 травня 2019 року укладеного між ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» та первісним кредитором та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченко В.Ю. і зареєстрованого в реєстрі під номером 1757, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги первісного кредитора до позичальника, іпотекодавця та поручителя зазначених у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 3.1. договору сторони домовилися, що за відступлення права вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 398 000,00 грн., які новий кредитор повністю сплатив первісному кредитору до підписання цього договору (т. 5 а.с. 67 зворот).

Презумпція правомірності правочину, а саме договору про відступлення права вимоги від 18 жовтня 2019 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , не спростована, до суду не надано доказів визнання такого договору недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення ст. 442 ЦПК України також застосовуються у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 13 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Слід зазначити, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, звернення правонаступника первісного кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів визнала помилковими висновки суду першої інстанції щодо неможливості заміни стягувача на правонаступника ОСОБА_1 у зв`язку зі спливом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання виходячи з наступного.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження»регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (ч. 5 ст. 37 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження»).

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763 (провадження 14-197цс21).

Звернувшись до суду заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не просила поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначала, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено, такий строк закінчується 23 вересня 2024 року, оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 23 вересня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва було видано виконавчий лист на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року стосовно боржника ОСОБА_2 , яким у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором №126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року станом на 08 вересня 2013 року у сумі 3 762 829 грн., з яких: 94 175 доларів США 35 центів, що еквівалентно за курсом НБУ складає 752 743 гривні 57 копійок - сума строкової заборгованості; 57 087 доларів США 44 центи, що еквівалентно за курсом НБУ складає 456 299 гривень 91 копійок - сума простроченої заборгованості; 94 долар США 19 центів, що еквівалентно за курсом НБУ складає 7 522 гривні 93 копійки - сума строкової заборгованості по процентам; 130 898 доларів США 61 цент, що еквівалентно за курсом НБУ складає 1 046 272 гривні 59 копійок - сума простроченої заборгованості по процентам; 1500 000 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (що включає в себе заборгованість відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2010 року станом на 13 квітня 2009 року в сумі 1 164 723,48 грн. (151262,79 доларів США) основної суми боргу по кредиту, 181737,02 грн. (23602, 21 долари США) заборгованості по процентах за користування коштами, 351436,28 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту ) - звернуто стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шляхом продажу цього житлового приміщення на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Строк пред`явлення до виконання - 03 грудня 2015 року (т. 5 а.с. 6-7).

На період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» це рішення суду не підлягає зверненню до виконання (вказану обставину встановлено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року у цій справі, якою рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року залишено без змін) (т. 3 а.с. 47-49).

З вказаними висновками погодився і Верховний Суд України у постанові від 01 липня 2015 року у цій справі (провадження №6-345цс15) (т. 3 а.с. 168-172).

30 червня 2017 року виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_2 був повернутий стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення) (т. 5 а.с. 6-7).

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 21 квітня 2021 року.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого 15 квітня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва у цій справі, після повернення його у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, встановлюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони, тобто з 21 квітня 2021 року, коли втратив чинність Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і на час подання і розгляду заяви ОСОБА_1 судом вказаний строк не сплив.

Однак суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, не дослідив усіх обставин справи, та дійшов помилкових висновків, що в справі сплинув строк пред`явлення до виконання виконавчого листа. За таких обставин, суд зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі.

За наявними у справі доказами заявник ОСОБА_1 , як правонаступникОСОБА_4 , який є правонаступником ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп», а товариство правонаступником первісного стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», набула права вимоги за кредитним договором № 126-07-Ил/09 та іпотечним договором, укладеними 17 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 ; за договором поруки № 126-07-П1/09 від 17 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 (т. 5 а.с. 67-70).

Отже, встановивши, що строк пред`явлення виконавчого листа у справі до виконання не пропущено, наявні підстави для заміни стягувача його правонаступником у виконавчому листі, виданому 15 квітня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року у справі № 753/18961/13-ц.

Суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на висновки в постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 30 липня 2019 року у справі № 5/128, від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14 і від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17 у яких, серед іншого, заявник просив поновити пропущений ним строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки правовідносини не є релевантними при розгляді заяви ОСОБА_1 у цій справі, яка не просила поновити строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, та обставини у цих справах не є подібними.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Враховуючи вищевказане, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року- скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі задовольнити частково.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому листі, виданому15 квітня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року у справі № 753/18961/13-ц у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 09 лютого 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова