Провадження № 2/752/2427/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 квітня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження справу за позовом приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича до акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг,

встановив:

22.11.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів до АТ «Укрсоцбанк».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 05.10.2018 року між ним та АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», а правонаступником останнього, в свою чергу, АТ «Сенс Банк» було укладено Угоду про додаткову винагороду приватного виконавця, за умовами якої виконавець за заявою замовника зобов`язався здійснити заходи, спрямовані на примусове виконання виконавчого документа в рамках виконавчого провадження згідно з підписаним Сторонами Додатком до Угоди, у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а Банк зобов`язався прийняти надані виконавцем послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених Угодою. Позивач зазначає, що відповідач не в повному обсязі виконав належним чином свої зобов`язання в частині оплати за надані послуги в межах ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3. 22.05.2019 року ним отримано лист від АТ «Укрсоцбанк» про розірвання Угоди від 05.10.2018 року про додаткову винагороду приватного виконавця, однак банк не здійснив оплату вартості фактично наданих послуг у зазначених вище виконавчих провадженнях. Він посилається на те, що відповідачем прострочено виконання зобов`язання по оплаті додаткової винагороди приватного виконавця згідно з умовами Угоди від 05.10.2018 року і сума заборгованості, з урахуванням уточнень, становить, 478 676, 07 грн.

11.12.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У зв`язку з рішенням Вищої ради Правосуддя № 1464/0/15-20 від 21.05.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва.

На підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу у Голосіївському районному суді м. Києва, але не виключно, керівником апарату Голосіївського районного суду міста Києва видано розпорядження № 517 про призначення автоматизованого розподілу цивільної справа № 752/24483/19.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва, 16.07.2020 року справа № 752/24483/19 передана до провадження судді Плахотнюк К.Г.

03.08.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

19.10.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну відповідача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк».

15.04.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду.

28.07.2022 року Київським апеляційним судом винесено постанову про скасування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

30.11.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

25.11.2022 року до суду подано письмові пояснення відповідача АТ «Фльфа-Банк», відповідно до змісту якого відповідач заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні.

Сторони у судовому засіданні відсутні.

Представник позивача подав заяву про завершення розгляду справи за його відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав підтримує у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача АТ «Сенс Банк» подав заяву про завершення розгляду справи за їх відсутності, зазначивши, що проти позову банк заперечув, просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

З огляду на викладене вище, врахувавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 05.10.2018 року між приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. та АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», а правонаступником останнього, в свою чергу, АТ «Сенс Банк» було укладено Угоду про додаткову винагороду приватного виконавця, за умовами якої виконавець за заявою замовника зобов`язався здійснити заходи, спрямовані на примусове виконання виконавчого документа в рамках виконавчого провадження згідно з підписаним Сторонами Додатком до Угоди, у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а Банк зобов`язався прийняти надані виконавцем послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених Угодою.

22.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. отримано лист від АТ «Укрсоцбанк» про розірвання Угоди від 05.10.2018 року про додаткову винагороду приватного виконавця.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення грошових коштів, позивач зазначає, що відповідач не в повному обсязі виконав належним чином свої зобов`язання в частині оплати за надані послуги в межах ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3.

Відповідач АТ «Альфа-Банк» у своїх письмових поясненнях заперечували проти задоволення позову, з тих підстав, що за умовами укладеної між сторонами Угоди, сторони повинні були укладати додаткові договори до Угоди по кожному виконавчому провадженню, в яких визначати розмір додаткової винагороди виконавця. Такі угоди в межах ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3 не укладались.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 4.1.8, 7.1, 11.4, 6.1.10 Угоди Виконавець за заявою Замовника зобов`язується здійснити заходи, спрямовані на примусове виконання Виконавчого документу в рамках Виконавчого провадження згідно з підписаними Сторонами Додатком до цієї Угоди, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами; Замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених Угодою; Замовник зобов`язався оплачувати послуги на умовах та в порядку, зазначеному розділі 7 цієї Угоди; вартість послуг Виконавця, строки та порядок їх оплати за даною Угодою, визначається Сторонами в Додатку до цієї Угоди, що укладаються та підписуються Сторонами по відношенню до кожного Виконавчого провадження, відкритого Виконавцем на підставі наданого замовником Виконавчого документу; додаткові угоди та Додатки до даної Угоди є її невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони укладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками. Сторони погодили, що відповідний Додаток, який Сторони укладають та підписують по відношенню до кожного Виконавчого провадження на виконання цієї Угоди, є окремим правочином, в якому Сторони й визначають додаткову винагороду Виконавця в межах кожного Виконавчого провадження; встановлено право Замовника розірвати дану Угоду на власний розсуд в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного письмового повідомлення на адресу Виконавця.

Позивач не заперечує, а, навпаки, самостійно зазначає в позові, що 22.05.2019 року отримав лист від АТ «Укрсоцбанк» про розірвання Угоди від 05.10.2018 року про додаткову винагороду приватного виконавця.

За правилами ч. 1 ст. 509, ст. ст. 525, 526, 626, 628, ч. 1 ст. 638, ст. 629, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір є обов`язковим для виконання сторонами. Сторони, підписавши Угоду про додаткову винагороду приватного виконавця узгодили всі її умови, у т.ч. оплату додаткової винагороди приватного виконавця; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ст. ст. 79, 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Однак, позивачем не надано суду доказів підписання між сторонами Додатків до Угоди в межах ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3, якими сторони погодили б розмір додаткової винагороди приватного виконавця та необхідність її сплати відповідачем на користь позивача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. до АТ «Сенс Банк» про стягнення грошових коштів, не підлягають задоволенню судом.

За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 18, 82, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича до акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Плахотнюк К.Г.