Справа № 404/6784/22
Номер провадження 2/404/1630/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

Головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Тригубенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02 травня 2018 року у розмірі 22 333,49 грн. станом на 01 лютого 2022 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що 02 травня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, якою визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач засвідчив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених документів, які є складовими договору, та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору позичальник отримав 12 500 грн. кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, отримав платіжну картку. Оскільки, відповідач належним чином не виконував умови договору, тому станом на 01 лютого 2022 року утворилась заборгованість в сумі 22 333,49 грн., яка складається з 20 901,34 грн. боргу по тілу кредиту та 1432,15 грн. заборгованості за порушення грошового зобов`язання, які банк просить стягнути на свою користь.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

06 лютого 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказував, що дійсно отримав банківську картку банку з включеним кредитним лімітом у розмірі 12 500 грн. і хоч і не потребував цих коштів, не мав можливості обрати банківську карту банку без такого кредитного ліміту через відсутність такої пропозиції банку.

З часом через мобільний додаток банку він регулярно сплачував кошти на повернення отриманого кредитного ліміту і за період з 02 травня 2018 року по 30 квітня 2021 року сплатив близько 30 000 грн., що значно перевищує суму отриманих від банку коштів.

Вказував, що підписавши заяву про приєднання до договору про надання банківських послуг відповідач не підписував жодного погодження на нарахування процентних ставок та інших платежів і не погоджувався на укладення кредитного договору, у якому б містилися істотні умови цього договору. Запропонована банком заява не може вважатись формуляром чи стандартною формою кредитного договору, адже не є власне договором, і не містить умов, з якими можна погодитись і до яких можна приєднатись. Крім того, не підписував текст Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, банк, в свою чергу, не надає примірник актуальної редакції Умов та правил станом на 02 травня 2018 року. До позовної заяви додано лише затверджену банком копію Умов та правил станом на 27 листопада 2021 року, що не є доказом, що підтверджує умови про ознайомлення відповідача з їх текстом при підписанні заяви 02 травня 2018 року.

Відповідач зазначає, що не погоджується з правом банку нараховувати на заборгованість неустойку (штраф, пеню) та відсотки за порушення грошового зобов`язання, адже таке нарахування безпосередньо не було передбачене у заяві від 02 травня 2018 року. З розрахунку заборгованості банку, що доданий до позову, вбачається, що відповідач за період з 02 травня 2018 року по 30 квітня 2021 року повернув банку кошти, які можна вважати тілом кредиту і загалом сплатив 29 470,94 грн., тому з урахуванням безпідставності нарахування відсотків на заборгованість і фактичним поверненням банку грошових коштів відповідачем, вимога про стягнення 20 901,34 грн. заборгованості за кредитом та 1432,15 грн. за порушення грошового зобов`язання є абсолютно необґрунтованою і безпідставною.

Таким чином, оскільки він не підписував жодних додаткових умов кредитного договору, розроблених банком, надані позивачем до суду копії Умов та правил обслуговування при наданні банківських послуг та Тарифів Банку не можуть бути належним доказом, адже з їх змісту неможливо встановити, що станом на підписання відповідачем заяви вони існували у такій же редакції і містили такі ж положення.

Зазначав, що банком нараховуються проценти за користування кредитом з 2018 року по 23 листопада 2022 року, при цьому позовна заява подана 23 листопада 2022 року, що явно виходить за межі трирічного строку на звернення до суду про захист цивільного права чи інтересу. Для позивача строк позовної давності є загальним і складає три роки, що почалися з моменту, як він дізнався про порушення свого права (і почав нараховувати проценти), тобто з 2018 року. Закінчення трирічного строку припадає на 30 червня 2021 року. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, тому даний факт є безмовною підставою для відмови у позові.

Відповідачем вказано, що попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 5 000 грн.

06 лютого 2023 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Вказано, що при укладенні кредитного договору і отриманні картки, відповідач отримав умови і правила надання банківських послуг у мобільний додаток, де була чітко вказана процентна ставка, пеня і комісія, а отже погодився з їх умовами. Надання кредитних коштів позичальнику підтверджена належним чином випискою про рух грошових коштів по картці. Штрафні санкції нараховані згідно укладених сторонами умов кредитування. Розмір заборгованості підтверджено належним чином наданими доказами і складається з кредитного ліміту та суми овердрафту (мінус по картці). Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволенні позову відмовити.

На підставі ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши надані позивачем документи і матеріали, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, обґрунтування позивача, наведені у відповіді на відзив, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 5 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 травня 2018 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

У анкеті-заяві зазначено, що позичальник просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов.

В п. 2 анкети-заяви зазначено, що підписана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також те, що підписавши анкету-заяву позичальник підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

У п. 6 анкети-заяви вказано, що позичальник просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок його власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. Також позичальник засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно договору.

Відповідач отримав платіжну картку (тип рахунку чорна картка) з рахунком № НОМЕР_2 , валюта рахунку гривня, активна до червня 2024 року.

Згідно з довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту 02 травня 2018 року відповідачу було встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 12 500 грн.

З виписки про рух коштів по картці на ім`я ОСОБА_1 за період з 02 травня 2018 року по 01 лютого 2022 року вбачається рух кредитних коштів, періодичне повернення кредитних коштів шляхом поповнення карткового рахунку. За вказаний період сума витрат по картці становить всього 52 738,38 грн., сума зарахувань на картку 30 404,89 грн., а різниця 22 333,49 грн.

Згідно з розрахунком заборгованість відповідача станом на 01 лютого 2022 року становить 22 333,49 грн., яка складається з 20 901,34 грн. боргу по тілу кредиту та 1432,15 грн. заборгованості за порушення грошового зобов`язання.

Матеріали справи також містять копію Витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені судом обставини та вимоги закону свідчать, що між сторонами дійсно виникли правовідносини позики і письмовими доказами у справі доведено, що позичальник використовував кредитні кошти позивача.

Водночас, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо того, що решта складових кредитного договору (Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту) складають між сторонами договір про надання банківських послуг, оскільки суду не доведено що саме ці складові договору підписав не фізичним підписом, як анкету-заяву, а електронним підписом чи шляхом введення одноразового ідентифікатора з використанням номеру мобільного телефону, мобільного додатку тощо. У даному випадку мова йде про те, що на вказаних складових кредитного договору, крім анкети-заяви, відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису відповідача чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальника із запропонованими у цих документах умовами кредитування.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови кредитного договору решта складових кредитної угоди не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відтак, за відсутності в укладеному кредитному договорі умов щодо обов`язку сплати і розміру процентів за використання кредитних коштів, відповідальності за прострочення повернення боргу, неустойки, розміру комісій банку, законних підстав для нарахування процентів за користування кредитом шляхом збільшення тіла кредиту (овердрафт), пені та комісії позивач не мав.

Таким чином, суми надходжень від позичальника, які банком були безпідставно розподілені на погашення складових заборгованостей, мали зараховуватись лише на погашення тіла кредиту. Беручи до уваги, що позичальником було повернуто банку кошти, що відображено у виписці по руху коштів, законних підстав збільшувати борг по тілу кредиту (овердрафт) банк не мав, тому, на думку суду, заборгованості перед позивачем у відповідача не має.

Суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти у АТ «Універсал Банк» відповідачем були повернуті.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 23, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 334-338 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 22.03.2023 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда