Справа № 336/6814/21
пр. № 2/336/116/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Щасливої О.В.

розглянувши цивільну справу за позовом концерну „Міські теплові мережі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

Концерн „Міські теплові мережі звернувся до суду з позовом, вимоги по якому зменшив до початку судового розгляду, про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання.

В позові зазначає, що згідно п. 2.1 статуту концерну "Міські теплові мережі" основною метою його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Позивач у період з 01 лютого 2015 року по 01 серпня 2021 року надавав відповідачам послуги у приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 32538 грн. 56 коп.

Пунктом 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Відповідачі в добровільному порядку відмовляються вносити плату за надані послуги, чим завдають матеріальну шкоду Концерну.

Крім зазначеної суми, позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою судді від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

До канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_3 зазначив, що з позовними вимогами не згодний, оскільки між сторонами відсутні будь-які договірні відносини, що є обов`язковою умовою щодо надання таких послуг, також посилається на недоведеність заявлених вимог з підстав відсутності належних доказів щодо факту надання послуг з централізованого постачання до будинку, в якому вони проживають, відсутня інформація про тарифи на комунальні послуги відповідно до яких проводилось щомісячне нарахування за надані послуги, вважає надану позивачем довідку про заборгованість та виписку по особовому рахунку неналежними доказами.

З огляду на вищевикладене просить відмовити у задоволенні позову з підстав недоведеності.

Відповідачкою ОСОБА_2 надано заяву в якій вона просить застосувати позовну давність, оскільки вважає, що у позивача відсутні підстави для звернення з означеним позовом за період з 1 лютого 2015 року по 1 серпня 2018 року , а позовні вимоги в силу ст. 257 ЦПК України повинні простиратися на строк в три роки, що передували зверненню до суду.

Суду також надані письмові пояснення на відзив, в яких представник позивача зазначає, що факт надання послуг з централізованого теплопостачання будинку є беззаперечним. Відключення окремих приміщень від мереж ЦО та ГВП не вплине на безперебійну роботу інженерного устаткування будинку, відповідачем не надано жодних доказів відключення належного йому приміщення від системи теплопостачання житлового будинку у встановленому законодавством порядку. Твердження відповідача, зазначено у поясненнях, що між сторонам не укладено письмового договору про надання послуг, є таким, що грунтується на фактичних обставинах, проте у відповідності до законодавства сам факт надання послуг та їх отримання відповідачем вже породжує договірні відносини на підставі договору приєднання. Також позивач вказує, що загальні засади формування тарифів на теплову енергію визначаються ЗУ «Про теплопостачання». Частино 3 ст. 20 цього Закону визначено, що тарифи на виробництво теплової енергії, транспортування та постачання теплової енергії встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Тарифи за якими провадиться розрахунок наданих послуг, затверджений постановою НКРЕП від 31.03.2016 року № 528 «Про затвердження процедури встановлення тарифів та теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання», які публікуються на офіційному сайті підприємства, порушення порядку розрахунку тарифів є грубим порушенням чинного законодавства. Також зазначив, що на будинку АДРЕСА_2 встановлений прилад обліку теплової енергії, розрахунок за споживання централізованого опалення здійснювався у відповідності до показників цього приладу, про що вказано в рахунках, які отримають споживачі за кожен місяць, в якому відображена структура наданих послуг та нарахування окремо по кожній складовій послуг. На підставі викладеного вважає, заперечення відповідача безпідставними, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивачем заперечень проти заяви щодо застосування строків позовної давності суду не надано.

З"ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач у період з 1 лютого 2015 року по 1 серпня 2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму у розмірі 32538,56 грн.

Правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, до яких відносяться і послуги з водопостачання і каналізації, врегульовані Житловим Кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства.

В силу ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

У відповідності до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний вчасно вносити плату за надані послуги.

Наведені положення житлового закону узгоджуються з правилами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом

Обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, внормований пунктом 2 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Споживачем вказаних послуг відповідно до ст. 1 Закону, яка містить визначення термінів, є особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

З наведених положень законодавства випливає, що споживачем комунальних послуг є або власник (співвласник) нерухомого майна або інша особа, яка безпосередньо користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу за згодою власника.

Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також у встановленому законом порядку зареєстровані в означеному житлі, куди постачаються послуги концерну (а.с. 10, 11), тому безпосередньо отримують житлово-комунальні послуги для власних потреб.

Відповідачі як співвласники житлового приміщення є споживачами в сенсі Закону «Про житлово-комунальні послуги» і відповідно до ст. ст. 322, 360 ЦК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України зобов`язані сплачувати комунальні послуги, які отримують від позивача для забезпечення власних потреб.

На вказані обставини не впливає заява відповідача про відсутність між сторонами договірних відносин, що виключає наявність у них будь-яких зобов"язань, виходячи з такого.

Матеріалами справи підтверджено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води між сторонами не укладався, але при вирішенні цього питання суд виходить з наступних міркувань.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із частинами другими ст.ст. 21, 22 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску.

Виконавчий комітет Запорізької міської ради рішенням від 29 січня 2009 року № 25 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», починаючи з 1 січня 2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м. Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначив Концерн «МТМ» у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно статуту концерну «Міські теплові мережі» предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води.

Система теплопостачання квартири відповідача є загальнобудинковою, від`єднання від централізованого опалення не проводилось, тому послуги відповідачам надавались постійно і в повному обсязі.

Тож послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної види) постійно. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води тривають.

Відсутність договору про надання-отримання комунальних послуг, який є договором приєднання і обов`язок укладення якого стаття 20 Закону покладає на споживача, не звільняє його від обов`язку сплачувати отримані послуги, які, як встановлено судом, своєчасно та якісно, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надаються виконавцем цих послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59 цс13, в Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/2238/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 904/7377/17, відповідно до якого «укладення договору з теплопостачання відповідно до статті 19 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком, а сам лише факт не укладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період».

Отже, відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для несплати за надані Концерном « Міські теплові мережі» послуги, оскільки обов`язок оплати випливає з закону.

Не знайшли свого підтвердженні і посилання відповідача на відсутність інформації щодо тарифів на комунальні послуги відповідно до яких проводилось щомісячне нарахування за надані послуги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

За змістом статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року передбачено, що оплату послуг мають проводити всі зареєстровані у жилому приміщенні особи, крім випадків, коли вони тимчасово відсутні в ньому і подали письмову заяву та офіційний документ, що підтверджує відсутність.

Загальні засади формування тарифів на теплову енергію визначаються ЗУ «Про теплопостачання», частино 3 ст. 20 цього Закону визначено, що тарифи на виробництво теплової енергії, транспортування та постачання теплової енергії встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Тарифи за якими провадиться розрахунок наданих послуг, затверджений постановою НКРЕП від 31.03.2016 року № 528 «Про затвердження процедури встановлення тарифів та теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання», які публікуються на офіційному сайті підприємства.

Також на офіційному сайті Концерну «МТМ» міститься повна інформація про тарифи у відповідності до Постанови НЕРЕКП, які діяли на момент нарахування послуг, що застосовуються для споживачів, тобто інформація про структуру утворення та їх розмір є загальнодоступною.

Інформація про обсяги витраченої теплової енергії та розмір тарифів міститься у розрахунках, які надаються споживачам щомісяця.

З наданих позивачем рахунків на сплату житлово-комунальних послуг за січень 2021 року, березень 2020 року судом встановлено, послуги які були надані відповідачам у житлове приміщення з централізованого опалення розраховувались у відповідності по показників приладу обліку постачання теплової енергії із зазначенням обсягів використаної теплової енергії та тарифів.

У відповідності до цих розрахунків, суми, які містяться у роздруківці по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито на ім`я відповідача ОСОБА_1 та довідки про розмір заборгованості (а.с. 4, 5) є тотожними, що вказує на характер правовідносин сторін і підтверджує обґрунтованість позову.

За змістом ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язань.

З наведеного суд встановив, що відповідачі як споживачі не позбавлені обов`язку утримувати майно, в тому числі оплачувати житлово-комунальні послуги, а тому позивач обґрунтовано звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялися, з заявою про їх відсутність у квартирі до позивача не зверталися, офіційний документ, що підтверджує їх відсутність у житловому приміщенні, не надали, однак послуги за опалення та гаряче теплопостачання не оплачував у повному обсязі.

Про вирішення питання щодо застосування строків позовної давності суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз`яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду».

За змістом ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю в три роки, перебіг якого починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Наслідки спливу позовної давності внормовані статтею 267 ЦК України і полягають в тому, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не знайде підстав для визнання поважними причини пропущення позовної давності.

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування позовної давності, суд доходить висновку, що встановлена законом давність звернення за судовим захистом для звернення з вимогами про стягнення заборгованості за вказаний період пропущена, а з урахуванням дати подання цього позову, яка співпадає з 25 серпня 2021 року, вимоги за цим позовом не можуть простиратися на періоди, що передували 25 серпня 2018 року.

Як вже судом зазначалось, про причини пропуску давності позивач не повідомляє, а відповідно і про визнання їх поважними - не клопочеться.

У зв`язку з викладеним суд не вбачає підстав для застосування судового захисту за період, що передував 25 серпня 2018 2018 року.

Статтею 264 ЦК України встановлено випадки переривання позовної давності і до них відноситься, зокрема, вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку.

З особового рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що з лютого2015 року по серпень 2021 року відповідачі періодично здійснювали оплату за надані послуги Концерном «Міські теплові мережі», проте представником позивача не надано допустимих та належних доказів, які б свідчили про визнання ними боргу в зазначений спосіб, оскільки сплата за користування послугами, визначена позивачем за кожен місяць року у відповідності до наданого розрахунку, не відповідає сумам сплат, які були здійснені відповідачами у різні періоди часу, тому не може бути оцінена як черговий платіж за місяць, у якому виникла заборгованість, а лише дає підстави вважати, що відповідачі могли здійснити оплату в рахунок погашення заборгованості за минулий період.

Що стосується вимог про стягнення заборгованості за період з вересня 2018 року по 01 серпня 2021 року, розмір заборгованості за який становить 33726 грн. 48 коп., відповідачами сплачено за цей період у розмірі 10000 грн. в рахунок погашення заборгованості за вказаний період (33726,48грн. - 10000,00 грн. =23762,48 грн.). Ухвалюючи рішення на користь часткового задоволення заявлених вимог, суд знаходить їх доведеними наданими суду фактичними даними, що має процесуальним наслідком їхнє задоволення.

Судовий збер, сплачений позивачем, має бути стягнутим з відповідачів в рівних частках на користь концерну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 4, 12, 77-82, 141, 206, 211, 223, 247, 259, 263-265, 273, 284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 319, 322 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов концерну „Міські теплові мережі, , м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 9, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь концерну „Міські теплові мережі заборгованість за послуги з гарячого водопостачання та централізованого опалення за період з 01.09.2018 року по 01.08.2021 року у розмірі 23762 грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь концерну „Міські теплові мережі по 828,89 грн. судового збору, а всього 1657,78 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива