Ухвала

06 березня 2023 року

м. Київ

справа № 213/3020/13-ц

провадження № 61-2541ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Васильєва Павла Сергійовича на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Слобожанського відділу державної виконавчої служби

у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Слобожанського відділу державної виконавчої служби

у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області).

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2013 року

у справі № 213/3020/13-ц з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 138 276,02 грн і видано виконавчі листи.

На підставі виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 62373780, в якому станом на

01 червня 2021 року з боржника стягнуто 41 879,64 грн.

З ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження № 52284091 стягнуто 70 211,13 грн, тобто всього з двох боржників стягнуто 112 090,77 грн.

Крім того, у провадженні приватного виконавця Щигарцева І. В. знаходилось виконавче провадження № 60551993, в якому

з ОСОБА_2 було стягнуто близько 78 000,00 грн.

Вважала, що суми боргу, які були стягнуті з солідарного боржника ОСОБА_2 , не враховані державним виконавцем, не здійснено перерахунок боргу, не повернуто надмірно стягнуту суму, і не закінчено виконавче провадження у відношенні ОСОБА_1

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 направила на електронну адресу державного виконавця заяву про закінчення виконавчого провадження № 62373780 з підстав повного погашення боргу, однак відповіді не отримала, копії постанови про закінчення виконавчого провадження не отримала, чим порушено права заявниці.

Враховуючи вищевикладене, просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Слобожанського ВДВС

у Дніпровському районі Дніпропетровської області щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 23 лютого 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 62373780 з виконання рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 213/3020/13-ц, щодо неврахування стягнутої суми

у виконавчому провадженні № 60551993 з ОСОБА_2 , щодо нездійснення перерахунку стягнутих коштів по виконавчому провадженню № 62373780 з урахуванням коштів, стягнутих за іншими виконавчими провадженнями, щодо незакінчення виконавчого провадження № 62373780 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», щодо неповернення ОСОБА_1 надмірно стягнутої суми;

- зобов`язати Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області здійснити всі вказані дії, закінчити виконавче провадження № 62373780 та повернути надмірно стягнуті кошти.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 19 липня 2022 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року, поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду із скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Слобожанського ВДВС

у Дніпровському районі Дніпропетровської області щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 23 лютого 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 62373780 з виконання рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 213/3020/13-ц.

У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

23 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Васильєв П. С. через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду

із касаційною скаргою на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року (надійшла до суду 24 лютого 2022 року), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови

у задоволенні вимог, ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених

у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною першою статті п`ятої Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню

у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно

з виконавчим документом.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 449 ЦПК України зазначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на

23 лютого 2022 року на виконанні Слобожанського ВДВС

у Дніпровському районі Дніпропетровської області знаходиться виконавче провадження ВП № 62373780 про стягнення боргу

з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль». Стан ВП: відкрито.

Згідно з відповіддю начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області від 08 червня 2021 року, наданою на звернення представника заявника від 02 червня 2021 року, виконавче провадження № 52284091 з примусового виконання виконавчого листа № 2/213/1073/13 про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», що перебувало на виконанні Інгулецького ВДВС у місті Кривому Розі, завершене 17 жовтня 2019 року на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), про що державним виконавцем винесена відповідна постанова, виконавчий документ повернуто стягувачу. Станом на 17 жовтня 2019 року заборгованість складає 68 064,89 грн.

Відповідно до наданої інформації Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області від 08 червня 2021 року на звернення представника заявника від 02 червня 2021 року, на виконанні Дніпровського РВ ДВС перебуває виконавче провадження

№ 62373780 з примусового виконання виконавчого листа

№ 2/213/1073/13 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому 07 липня 2020 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копія якої направлена на виконання до бухгалтерії ТОВ з іноземними інвестиціями «ТРАНСІНВЕСТСЕРВІС», від якого на депозитний рахунок відділу щомісячно надходять кошти, які, починаючи з 25 серпня 2020 року перераховуються стягувачу. Станом на 01 січня 2021 року заборгованість складає 96 396,38 грн.

Згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області з 11 листопада 2019 року знаходилось виконавче провадження № 60551993 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», яке завершено.

Встановлено, що 22 травня 2022 року старшим державним виконавцем Слобожанського ВДВС Сищик О. О. була направлена вимога до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І. В. про надання постанови про закінчення виконавчого провадження № 60551993, з примусового виконання виконавчого листа № 2/213/1073/13 від 17 березня 2013 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І. В. від 27 жовтня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 60551993, в якому боржником

є ОСОБА_2 , стягувачем є АТ «Райффайзен Банк Аваль», приватним виконавцем встановлено, що за ВП № 52283942, яке перебувало на виконанні Інгулецького ВДВС у місті Кривому Розі з виконання виконавчого листа № 2/213/1073/13 від 17 березня 2013 року,

з солідарного боржника ОСОБА_1 було утримано борг у розмірі 41 987,64 грн, отже вимоги виконавчого документу були виконані

в повному обсязі у солідарному порядку.

Після отримання вказаної постанови приватного виконавця, старшим державним виконавцем Слобожанського ВДВС Сищик О. О. 18 липня 2022 року було закінчено виконавче провадження № 62373780 про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль». У постанові державним виконавцем зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення суду. Копію вказаної постанови було направлено сторонам виконавчого провадження 18 липня

2022 року.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку стосовно визнання протиправною бездіяльності відділу щодо ненадання відповіді, оскільки момент подання скарги до суду, державним виконавцем Слобожанського ВДВС не була надана відповідь на заяву ОСОБА_1 про закінчення ВП № 62373780.

Суд апеляційної інстанції вірно вказав, що зважаючи на те, що за

ВП № 52283942, яке перебувало на виконанні Інгулецького ВДВС у місті Кривому Розі з виконання виконавчого листа № 2/213/1073/13

від 17 березня 2013 року, з солідарного боржника ОСОБА_1 було утримано борг у розмірі 41 987,64 грн, тобто вимоги виконавчого документу були виконані в повному обсязі у солідарному порядку, старшим державним виконавцем Слобожанського ВДВС Сищик О. О.

18 липня 2022 року було закінчено виконавче провадження № 62373780 про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль». Тому вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Слобожанського ВДВС щодо незакінчення виконавчого провадження № 62373780 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та про зобов`язання Слобожанського ВДВС закінчити виконавче провадження № 62373780 є необґрунтованими.

Верховний Суд погоджується з висновком Дніпровського апеляційного суду щодо відхилення доводів заявника стосовно того, що при закінченні виконавчого провадження державний виконавець був зобов`язаний врахувати суми, стягнуті у виконавчому провадженні

№ 60551993 з солідарного боржника ОСОБА_2 , оскільки ані нормами Закону України «Про виконавче провадження», ані Інструкцією

з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, не передбачено обов`язок державного виконавця здійснювати контроль за погашенням заборгованості за виконавчими документами у відношенні солідарних боржниківта саме боржник повинен самостійно контролювати розмір стягнутих з нього коштів та надавати державному виконавцю відповідну інформацію про стягнення за виконавчими провадженнями, які перебувають на виконанні у інших державних або приватних виконавців.

Також, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що ОСОБА_1 не надала державному виконавцю доказів розміру стягнутої з неї та ОСОБА_2 суми заборгованості на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», а отже у державного виконавця не було підстав для здійснення зарахування в рахунок боргу коштів, стягнутих за іншими виконавчими провадженнями, здійснення перерахунку сплачених заявником коштів та повернення надмірно стягнутих сум.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої та апеляційної інстанції, не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції законодавства України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики,

а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня

2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

представника ОСОБА_1 - адвоката Васильєва Павла Сергійовича на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник