Справа №646/8184/21
№ провадження 2/646/546/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2023 р. м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Сіренко Ю.Ю., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд: Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, який проходить службу в Державній установі «Іміджево-видавничий центр Національної Гвардії України» (м. Харків, вул. Ак. Проскури, 1А) аліменти у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до закінчення ОСОБА_3 навчання в Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди на користь ОСОБА_1 .

Дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами, приходжу до наступного.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Визначаючи підсудність справи, позивач не посилається на норми ЦПК України.

Чинний ЦПК України передбачає випадки, коли позовна заява може бути подана позивачем до суду за його зареєстрованим місцем проживання. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

В той же час, предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому підстави для застосування ч.1 ст.28 ЦПК України, тобто підсудності за вибором позивача - відсутні.

У даному випадку застосовується загальна підсудність передбачена ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачені правила загальної територіальної підсудності, позови до фізичної особи пред`являються до суду за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача.

Позивачем у позовній заяві зазначено адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 .

Судом був направлений запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова щодо отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації фізичної особи ОСОБА_2 .

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з наведеним, вищевказаний позов є непідсудним Червонозаводському районному суду м. Харкова, оскільки є підсудним Ленінському районному суду м. Харкова (61052, м. Харків, вулиця Полтавський Шлях, буд. 20), як суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Статтею ч. 9 ст. 187 ЦПК України, яка регулює питання відкриття провадження у справі, передбачено, що в разі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Спори між судами про підсудність не допускаються. У зв`язку з цим та для того, щоб не допустити безпідставної тяганини під час розгляду цивільних справ з боку судів, на яких і лежить обов`язок правильно застосувати правила про підсудність то ЦПК України встановлює правило про недопустимість суперечок між судами про підсудність.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий підсудності розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) справу до Ленінського районного суду м. Харкова (61052, м. Харків, вулиця Полтавський Шлях, буд. 20).

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 260, 261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, - передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Ленінського районного суду м. Харкова (61052, м. Харків, вулиця Полтавський Шлях, буд. 20).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2020.

Суддя - Ю.Ю. Сіренко