Провадження № 2-др/582/1/23
Справа № 582/175/21
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Яковенко Н.М.,
за участю секретаря Ярмоленко А.І.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів заяву представника відповідача про постановлення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Недригайлівського районного суду від 16.11.2022 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_2 21 листопада 2022 року подав до суду заяву про ухвалення рішення про стягнення з позивача судових витрат, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу за договором про надання правової допомоги № 14-12 від 12.04.2021 у розмірі 125 000 грн.

Також 06.02.2023 представник подав до суду клопотання про долучення доказів, в якому просив долучити до матеріалів справи Додаткову угоду щодо коригування розміру гонорару та його оплати, в якій сторони узгодили розмір гонорару за договором про надання правничої допомоги на суму 180 000 грн.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 свої вимоги підтримав у повному обсязі та з врахуванням додаткової угоди від 24.01.2023 просив стягнути з позивача 180 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача адвокат Качан Н.Ф. з заявою про ухвалення додаткового рішення не погодилася, 30.11.2022 подала заперечення на цю заяву, в якій заначила що в порушення ч.8 ст.141 ЦПК до закінчення судових дебатів у справі представником відповідача не було подано жодного належного та допустимого доказу про розмір витрат на правничу допомогу. Крім того відповідних заяв про надання доказів про розмір витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду до закінчення судових дебатів у справі сторона відповідача не робила, що підтверджується матеріалами справи. Відповідні докази були надані представником відповідача лише 21.11.2022 разом з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, тобто після ухвалення судового рішення від 16.11. 2022. Таким чином, відповідач пропустив строк для подання доказів понесених витрат на правничу допомогу, що є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення. До того ж, представником відповідача документально не підтверджено та не доведено оплати гонорару у заявленому розмірі 125000 грн. Крім того представник позивача вважає, що заявлений розмір витрат у сумі 125000 грн. у даній справі незначної складності не відповідає критерію розумності, часу, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціні позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 свою позицію підтримала в повному обсязі, додатково пояснила, що тривалий розгляд справи був зумовлений збором доказів та проведенням почеркознавчих експертиз, про проведення яких заявляла сторона позивача. Просила відмовити у задоволенні заяви про стягнення з позивача судових витрат. Крім того просила відмовити представнику відповідача у задоволенні клопотання про долучення доказів, як таких, які подані з порушенням встановлений законом строків.

Суд, заслухавши позицію представників, які вони висловили судовому засіданні та у поданих до суду заявах, а також подані сторонами докази приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо (серед іншого) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За змістом ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.ч. 3-6 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

З огляду на усталену позицію Верховного Суду, суд відхиляє аргументи представника позивача про те, що представником відповідача не доведено факт оплати гонорару, що на думку представника є підставою для відмови у задоволенні зави.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву, яка подана 13.04.2021 відповідачем заначено попередній розрахунок судових витрат а також подано договір про надання правової допомоги № 14-21цс від 12.04.2021 року, рахунок № 1 від 12.04.2021, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю і ордер (а.с.157-171).

В судовому засіданні від 15.11.2022 в судових дебатах адвокат заявив про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат та 21.11.2022 подав заяву про їх стягнення на користь відповідача.

Таким чином суд вважає, що сторона відповідача дотримала вимог, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

В розділі 4 договору про надання правової допомоги № 14-12 від 12.04.2021, укладеного між ОСОБА_4 (Клієнт) та адвокатом Сенчею О.О.(Адвокат) сторонами визначений порядок здійснення розрахунків (т.1 а.с.164-168)

Так, відповідно до п.4.1. За надання правничої (правової) допомоги КЛІЄНТ зобов`язаний сплатити АДВОКАТУ гонорар розміром 125 000 грн, що складає 3,5 % від ціни поданого до КЛІЄНТА позову в справі №582/175/21.

П. 4.2-4.4 договору сторони визначають, що правова допомога, яка надається Адвокатом, оплачується КЛІЄНТОМ безпосередньо Адвокату готівкою або шляхом переказу на розрахунковий рахунок або в інший зручний для Клієнта спосіб. За бажанням Клієнта гонорар може внести будь-яка інша особа, якщо це не суперечитиме чинному законодавству України та ПАЕ. Остаточні розрахунки (оплата) по Договору мають бути здійснені не пізніше закінчення строку дії Договору або припинення Договору з будь-яких причин, в тому числі шляхом його виконання Розмір гонорару АДВОКАТА визначений в п. 4.1. Договору за домовленістю сторін з виходячи з складності справи та її важливості для КЛІЄНТА, з урахуванням розміру позовних вимог та беручи до уваги час, який гіпотетично може бути витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). При визначені розміру гонорару АДВОКАТА сторони також виходили з вірогідності того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі, необхідності виїзду за межі району де розташоване робоче місце адвоката, роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт, досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт, кваліфікація адвоката та фінансовий стан клієнта.

15.11.2022 між ОСОБА_4 (Клієнт) та адвокатом Сенчею О.О.(Адвокат) укладено додаткову угоду( т.3 а.с.55) до вищевказаного договору, відповідно до якої сторони домовилися про те, що Гонорар адвоката за надання правової допомоги визначений в п. 4.1. Договору про надання правової допомоги № 14-21 цс від 12.04.2021 року, який складає 125 000 гри підлягає до сплати в повному розмірі Адвокату у випадку досягнення позитивного економічного чи іншого ефекту для Клієнта, за результатом розгляду цивільної справи № 582/175/21.

Позитивним ефектом для Клієнта сторони домовились вважати :

а)відмову в задоволенні позову в повному обсязі або суттєве зменшення суми, пред`явленої до стягнення з клієнта (більше 50 %) ;

б) укладання Клієнтом угоди, включаючи мирову угоду, якій сприяла робота адвоката;

в) закриття провадження справі або залишення позову без розгляду внаслідок чого для Клієнта не настали негативні економічні наслідки пов`язані зі стягненням присуджених за позовом сум.

Також сторони домовилися, що в будь-якому випадку, незалежно від результатів розгляду справи, Адвокат має право на оплату своїх послуг за фактично виконану роботу. В якості ставок адвокатського гонорару сторони домовились застосувати подвійний розмір винагороди адвоката, яка передбачена за надання безоплатної вторинної правової допомоги обрахованої відповідно до «Методики обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу» затвердженої постановою Кабінету Міністрів. України від 17 вересня 2014 р. № 465 Питання оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу» (далі «Методика»). Оскільки деякі види правових послуг не передбачаються Методикою, оплата за такі послуги буде проводитися погодинно. Сторони домовились, що за надання професійної правничої допомоги у випадках передбачених п. 2 цієї Додаткової угоди погодинна славка Адвоката становить 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на дату підписання Договору за одну годину роботи Адвоката.

Також адвокатом подано Акт № 1 від 15.1 1.2022 про виконання Договору про надання правової допомоги № 14-21 від 12.04.2021 (т.3 а.с. 56).

З метою визначення розміру витрат на правничу допомогу при розподілі судових витрат разом з даною заявою наданий детальний опис робіт (наданих послуг), необхідних для надання правничої допомоги ( т.3 а.с.56).

Також представником відповідача 06.02.2023 подано Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги №14-21 цс від 12 квітня 2021 року щодо коригування розміру гонорару та його оплати від 24.01.2023, в якою внесено зміни в п. 4.1. Договору та викладено його в такій редакції : . 4.1. За надання правничої (правової) допомоги КЛІЄНТ зобов`язаний сплатити АДВОКАТУ гонорар розміром 180 000 грн. Цією угодою змінено також п. 1 Додаткової угоди щодо деталізації порядку обчислення гонорару га його оплати від 15.11.2022 та викладено його в такій редакції : гонорар адвоката за надання правової допомоги визначений в п. 4.1. Договору про надання правової допомоги № 14-21 цс від 12.04.2021 року, який складає 180 000 грн підлягає до сплати в повному розмірі Адвокату у випадку досягнення позитивного економічного чи іншого ефекту для Клієнта, за результатом розгляду цивільної справи № 582/175/21.

Оскільки Додаткову угоду до договору № 14-12 подано представником лише 06.02.2023 тобто з порушенням порядку та строків для подання відповідних доказів, можна стверджувати про відсутність підстав для її розгляду на підтвердження розміру гонорару в цій справі. Також суд звертає увагу на те, що розмір гонорару було збільшено вже після звернення представника з заявою про постановлення додаткового рішення.

Тому вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд виходить з їх розміру, який встановлений в Договорі надання правової допомоги № 14-12 від 12.04.2021 та Додаткової угоди до нього від 15.11.2022.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ( далі Закон) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону). Закон формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, або погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Тому у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (Постанова Великої Палати від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Як вбачається зі змісту договору про надання правової допомоги № 14-21 цс та додаткової угоди до договору №14-12 сторони визначили розмір гонорару у фіксованій сумі 125 000 грн, який підлягає до сплати в повному розмірі Адвокату у випадку досягнення позитивного економічного чи іншого ефекту для Клієнта, за результатом розгляду цивільної справи № 582/175/21, яким сторони домовилися вважати серед іншого - відмову в задоволенні позову. Оскільки у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_4 судом було відмовлено, то відповідно до п. 4.1. Договору про надання правової допомоги від 12.04.2021 № 14-21 цс, з врахуванням Додаткової угоди до нього від 15.11.2022, у відповідача виник обов`язок перед адвокатом по сплаті обумовленого сторонами фіксованого гонорару на суму 125 000 гри. Про стягнення цього розміру витрат з позивача на надання правової допомоги заявив представник відповідача.

Представник позивача просила відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись серед іншого і на те, що заявлений розмір витрат у сумі 125000 грн у даній справі незначної складності не відповідає критерію розумності, часу, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціні позову.

Суд частково погоджується з такими аргументами представника позивача з огляду на таке. Цивільна справа № 582/175/21 про стягнення боргу кредитором спадкодавця не є складною, оскільки схожі правовідносини неодноразово були предметом розгляду Верховного суду та з цих питань існує усталена судова практика. Первісні вимоги позивача на суму 129 500 доларів США до відповідача в подальшому були суттєво зменшені позивачем після витребування копії спадкової справи та встановлення обсягу успадкованого відповідачем майна до 345 720,58 грн. Тривалість розгляду справи зумовлювалась не її складністю, а збором доказів стороною позивача, зокрема і проведенням двох почеркознавчих експертиз за клопотанням представника позивача. В даній справі обсяг виконаних робіт представника відповідача полягав у неодноразовому ознайомленні з матеріалами справи, підготовкою відзиву на позов, заперечення на відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів а також участь у численних судових засіданнях.

За таких обставин суд вважає, що фіксований гонорар на суму 125 000 грн, про який домовилися відповідач та його представник, є завищеним та не відповідає критерію розумності його розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи. Тому суд вважає можливим стягнути з позивача на користь відповідача 35 000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу, що фактично складає 10% від ціни позову та вважає такий їх розмір співмірним до складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та пропорційним ціні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про постановлення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 35 000 грн витрат на на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Н. М. Яковенко