ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/237/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №706/161/20 Категорія: на додаткове рішення Олійник М. Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави,

в с т а н о в и в:

Рішенням Христинівського районного суду від 14 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій вона просила стягнути з позивачки ОСОБА_1 на її користь 4999,50 грн. витрат за надану професійну правничу допомогу.

У заяві зазначено, що 11 червня 2021 року до закінчення судових дебатів нею та її представником ОСОБА_3 подано заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про те, що докази на підтвердження понесених нею витрат за надану професійну правничу допомогу вона надасть суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. До заяви були долучені договір-доручення про надання професійної правничої допомоги, укладений 14 серпня 2020 року між представником відповідачки ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 , опис виконаних робіт згідно з договором-дорученням про надання професійної правничої допомоги від 14 серпня 2020 року, оригінал квитанції АТ «Ощадбанк» № 22 від 16 липня 2021 року про сплату ОСОБА_2 , отримувач ФОП ОСОБА_3 , 4950 грн. за надану правову допомогу та 49,50 грн. комісії.

Додатковим рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2022 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у вказаній справі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, оскільки він вступив у справу через пів року після відкриття провадження у справі, об`єму наданих послуг, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд прийшов до висновку, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, у зв`язку з чим вважав за необхідне стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить скасувати додаткове рішення Христинівського районного суду від 01 грудня 2022 року та відмовити у задоволенні заяви про стягнення коштів на компенсацію витрат на правничу допомогу.

У апеляційній скарзі вказує, що у підготовче засідання та на розгляд справи по суті ОСОБА_2 не з`являлась, у судові засідання двічі з`являвся адвокат Задояний Ю.В., який повідомляв, що договору з ОСОБА_2 не укладено, однак, він бажає бути присутнім. У подальшому адвокат надав ордер, але не надав договір на правничу допомогу та підтверджуючі документи про сплачу правничої допомоги.

Зазначає, що відповідачем не надано детальний опис виконаних адвокатом робіт, а розмір витрат явно надмірний зі складністю справи, часом, затраченим адвокатом, обсягом послуг, ціною позову.

Стверджує, що ні ОСОБА_2 , ні її адвокат не пояснили, що було перешкодою для надання підтверджень про витрати в період судового засідання при розгляді справи по суті.

На підставі наведеного вважає, що у суду були підстави для зменшення розміру стягнення витрат, аж до повної відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 , однак, суд діяв упереджено.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Під час розгляду справи учасники процесу несуть певні витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Види судових витрат, порядок їхньої оплати, розподілу, зменшення розміру тощо встановлено главою 8 ЦПК України.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої зазначеної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина дев`ята статті 141 ЦПК України).

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення із позивача на користь відповідача понесених останньою судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, оскільки рішенням суду відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат судом першої інстанції враховано заперечення позивача щодо розміру витрат на правничу допомогу, які понесла відповідач, та визначено, що відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Колегія суддів вважає такий розмір витрат обґрунтованим та співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником відповідача надано: договір-доручення про надання професійної правничої допомоги, укладений 14 серпня 2020 року між адвокатом Задояним Ю.В. та відповідачкою ОСОБА_2 ; опис виконаних робіт згідно з договором-дорученням про надання професійної правничої допомоги від 14 серпня 2020 року; оригінал квитанції АТ «Ощадбанк» № 22 від 16 липня 2021 року про сплату ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_3 , 4950 грн. за надану правову допомогу.

Згідно із матеріалами справи адвокат Задояний Ю.В. приймав участь у 8 судових засіданнях у даній справі, а також готував відзив на позовну заяву та заяву про стягнення судових витрат.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення суми витрат на правничу допомогу, визначену судом першої інстанції.

Колегія суддів також враховує, що як клопотання про зменшення судових витрат, так і апеляційна скарга не містять відповідних доказів неспівмірності витрат на правничу допомогу із вказаними вище критеріями, враховуючи, що обов`язок доведення цих обставин, покладено саме на учасника справи, який заявляє клопотання про зменшення судових витрат.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що адвокат Задояний Ю.В. надав ордер, але не надав договір на правничу допомогу та підтверджуючі документи про сплачу правничої допомоги, а також детальний опис виконаних адвокатом робіт, спростовуються матеріалами справи, які містять вказані документи.

Твердження скаржниці про те, що ні ОСОБА_2 , ні її адвокат не пояснили, що було перешкодою для надання підтверджень про витрати в період судового засідання при розгляді справи по суті, не є підставою для зменшення чи відмови у стягненні судових витрат, оскільки заява про розподіл судових витрат подана представником відповідача у передбачений цивільним процесуальним законом строк, що є правом учасника справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2022 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді