Справа № 634/1020/21
Провадження № 2/529/38/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що він є власником житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. В цьому житловому будинку, окрім нього зареєстровані також його колишня співмешканка ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 , які з 2013 року і по теперішній час, тобто більше одного року без поважних причин не проживають у вказаному житлі, не цікавляться ним, не здійснюють житлово-комунальних платежів за користування житловим приміщенням, не беруть участі в його утриманні. Позивач зазначає, що фактичне місце проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 йому невідоме. В добровільному порядку відповідачі не знялися з реєстрації, що в свою чергу обмежує його права як власника цього будинку у користуванні та розпорядженні ним.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що визнає позов в повному обсязі та просить розгляд справи провести за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що визнає позов в повному обсязі та просить провести розгляд справи за його відсутності. У заяві відповідач ОСОБА_1 вказав своє теперішнє місце проживання як: АДРЕСА_2 .

З огляду на подані сторонами заяви, керуючись ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи було проведено за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З наявної у матеріалах справи копії договору дарування житлового будинку від 03.10.1996, посвідченого державним нотаріусом Сахновщинської державної нотаріальної контори Серьогіною О.М., вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 /а.с. 11/.

З витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого 03.11.2021 адміністратором ЦНАП Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значаться зареєстрованими по АДРЕСА_1 з 21 серпня 2002 року по теперішній час /а.с. 26/.

З наявного у матеріалах справи акта обстеження вказаного вище будинковолодіння від 20.08.2021, складеного депутатом Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області Клімовою Л.В. у присутності сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вбачається, що в будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично не проживають з 2013 року по теперішній час /а.с. 10/.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.

Законність виселення, яке по факту є втручанням у право на житло та право на повагу до приватного життя у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання.

У даній справі визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в контексті пропорційності застосування такого заходу має оцінюватися з урахуванням порушення права останніх на житло та добросовісності дій сторін щодо житла, яке є предметом спору.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 майже 10 років не проживають за місцем своєї реєстрації в будинку по АДРЕСА_1 без поважних причин, не цікавляться житлом за вказаною адресою, не здійснюють житлово-комунальних платежів за користування житловим приміщенням, не беруть участі в його утриманні, проживають в іншому місці, що свідчить про втрату ними інтересу до вказаного житла та відмову відповідачів від свого права користування цим житловим приміщенням.

Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідачі не проживають в спірному будинку понад один рік з поважних причин. Відповідачі виїхали із спірного будинку добровільно, ніякі перешкоди у користуванні спірним житлом з боку позивача відповідачам не чинилися.

З наданих суду відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заяв вбачається, що відповідачі визнають позов в повному обсязі.

Враховуючи вказані вище встановлені судом обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1 , власником якого є позивач.

Враховуючи те, що позивачем ОСОБА_1 не було заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідачів понесених ним судових витрат у справі та не подано суду будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу, питання щодо розподілу судових витрат у справі не було предметом судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ч. 4 ст. 9 ЖК України, ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які зареєстровані по АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий О.С. Кириченко