Справа № 177/638/22
Провадження № 2-др/177/1/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2023

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Баля А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, матеріали заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

22.12.2022 представник позивача адвокат Мотуз О.В. звернувся до суду за заявою, в якій просив суд поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по справі, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

В обґрунтування заяви вказував, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області у справі № 177/638/22 частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних нарахувань та 3 % річних, а саме стягнуто 15507,42 грн основного боргу, 113,42 грн 3 % річних та 1443,96 інфляційних нарахувань, а всього 17064,80 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Заявник вказував, що через постійні перебої зі світлом, через відсутність зв`язку та мережі інтернет, неможливості перевірити електронну пошту, представник позивача лише 19.12.2022 зміг побачити на своїй електронній пошті лист з рішенням суду від 01.12.2022. У зв`язку з чим, представник позивача вважав наявними поважні причини пропуску строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу та відповідно просив суд, по можливості, поновити строк для подачі такої заяви.

Посилаючись на практику ВС вказував, що не подання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, відмова в такому стягненні є правом суду, а не обов`язком. Вказував, що оскільки справа розглянута в спрощеному позовному провадженні, то він мав право подати докази понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат, представник вказував, що між позивачем та АО «Фаворит» укладено договір про надання правничої допомоги від 23.06.2022, на виконання якого надано правничу домову та складено акт приймання передачі наданих послуг від 22.12.2022, згідно якого клієнту надано правові послуги на загальну суму 7000 грн, які представник і просив стягнути з відповідача на користь позивача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за його відсутності.

Відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом, але до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою до суду всіх учасників по справі, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу є витратами пов`язаними з розглядом справи, які можуть бути відшкодовані стороні, при цьому, саме сторона зацікавлена в їх відшкодуванні має вчиняти певні дії на заявлення таких витрат, надання доказів на їх підтвердження, в тому числі з дотриманням процесуальних строків подання доказів понесення судових витрат.

Так, відповідно зі ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Системний аналіз змісту ч.8 ст. 141, 246 ЦПК України, свідчить про те, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу мають бути подані до закінчення судових дебатів. Норма про можливість подання доказів понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, застосовується лише за умови, до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила відповідну заяву, тобто заяву про те, що вона має певні витрати на правничу допомогу, докази яких будуть нею надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Закон зобов`язує суд розглядати заяву про розподіл судових витрат пов`язаних з розглядом справи після ухвалення рішення по справі, лише за одночасно існування умов: така заява була подана до закінчення судових дебатів та докази підтвердження розміру понесених стороною витрат не могли бути подані до закінчення судових дебатів у справі з поважних причин.

Обов`язок сторони подати суду докази понесених судових витрат узгоджуються й з нормами ст. 264 ЦПК України, яка зобов`язує суд при ухваленні рішення по справі, вирішити питання розподілу судових витрат.

В постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц сформовано висновок про те, що вимога ч.8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (п. 53).

Вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ВС від 21.10.2021 у справі № 620/2936/20, де вказано, що правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. Коли ж справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (за умови попередження про це до прийняття рішення по суті).

Відповідна практика є сталою та застосована у постанові ВС від 30.11.2022 у справі № 728/2519/21, в якій ВС також акцентував увагу на тому, що правила ч.8 ст. 141 ЦПК України поширюються і на справи спрощеного провадження, докази понесених судових витрат після ухвалення рішення по суті спору можуть бути подані лише за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відсутність у матеріалах справи заяви про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення свідчить про відсутність підстав для розгляду поданих документів. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При ухваленні рішення по даній справі, судом було встановлено, що в першій заяві по суті справи позивач зазначив попередній розрахунок суми судових витрат, до яких відніс лише судовий збір у розмірі 992,40 грн, про наявність витрат на професійну правничу допомогу взагалі не вказував. Не містить перша заява по суті справи й вказівки на те, що позивач розраховує понести витрати на професійну правничу допомогу, що докази їх розміру будуть надані пізніше, зокрема протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи. Справа призначалася до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, тобто розгляд справи здійснювався у відкритих судових засіданнях. Вказане не позбавляло сторони та їх представників, права з`являтися до суду та приймати участь у судових засіданнях, в тому числі до закінчення розгляду справи по суті зробити заяву про наявність поважних причин неможливості подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу до закінчення розгляду справи та їх подання протягом п`яти днів із дня закінчення розгляду справи.

Однак, досліджені судом матеріали справи, на момент ухвалення судом рішення по справі від 01.12.2022 (а.с. 44-46) не містили заяви про наявність у позивача витрат на професійну правничу допомогу, докази підтвердження вартості яких він не має можливості надати з поважних причин до закінчення розгляду справи та вказівки про бажання реалізувати право на їх подання протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи. Не містить таких заяв і подана представником позивача заява від 01.12.2022, в якій він уточнивши вимоги з врахуванням часткової сплати боргу, просив суд розглядати справу за його відсутності за наявними матеріалами, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 38). Докази наявності витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір подано представником лише 22.12.2022, тобто вже після ухвалення рішення по суті спору.

Відповідно до п. 18.11 постанови ВС від 07.09.2022 у справі № 911/2130/21 вказано про необхідність розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання ж стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивач по справі не реалізував своє право на подання доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, не надав у визначений законом строк, в даному випадку до моменту закінчення розгляду по справі доказів понесення таких витрат та їх розміру, до закінчення розгляду справи по суті (до моменту ухвалення рішення суду) не зробив заяву про надання таких доказів протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи та необхідність їх розподілу, у разі неможливості подати такі докази до закінчення розгляду справи по суті, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.

Зі змісту заяви про ухвалення додаткового рішення слідує, що позивач просив суд поновити йому процесуальний строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Вирішуючи це клопотання, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Зі змісту ст. 126 ЦПК України слідує, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. За заявою учасника справи суд поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Рішення в даній справі ухвалено судом 01.12.2022 та 12.12.2022 було доставлено до електронної скриньки представника позивача, що ним не заперечувалося.

Отже, суд приходить до висновку, що представником позивача не пропущено процесуальний строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат, адже така заява могла бути подана до закінчення строку на виконання рішення суду. Відповідно, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, у зв`язку з тим, що такий строк не пропущено.

За обставин даної справи, представником позивача пропущено не процесуальний строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а процесуальний строк на подання доказів понесення таких витрат та їх розміру, а також строк на подання заяви щодо надання таких доказів після ухвалення рішення у справі, за наявності поважних причин неможливості їх подання до закінчення розгляду справи.

Будь-яких клопотань про продовження процесуального строку на подання доказів розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, або заяви про їх подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі, перед судом не заявлено та заява про ухвалення додаткового рішення не містить жодних обґрунтувань наявності поважних причин неможливості подання позивачем, до закінчення розгляду справи у відкритому судовому засіданні, як доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру, так і заяви щодо подання доказів таких витрат після закінчення розгляду справи.

В даній справі, при ухваленні рішення від 01.12.2022, суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат, які у визначеному законом порядку були заявлені перед судом та докази понесення яких було надано, а саме вирішено питання про розподіл витрат зі сплати судового збору. Інші витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу, перед судом не заявлялися та відповідно судом не вирішувалися. Заявлення таких витрат після ухвалення рішення по справі, за відсутності в матеріалах попереднього розрахунку таких витрат, незаявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Аналогічні висновки містить п. 24 постанови ВС 07.09.2022 у справі № 911/2130/21.

Відповідно до ч.5 ст. 270 ЦПК України, про відмову в прийнятті додаткового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись ст. ст. 12-13, 133, 141, 143, 246, 270 ЦПК України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Мотуза Олександра Володимировича про поновлення пропущеного строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат залишити без задоволення.

Відмовити представнику позивача ОСОБА_2 адвокату Мотузу Олександру Володимировичу в задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання суддею до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М.В. Березюк