Ухвала

Іменем України

07 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 522/15127/18

провадження № 61-12817ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної організації профспілки працівників рибного господарства України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати бездіяльність Одеської обласної організації профспілки працівників рибного господарства України протиправною в частині порушення строків розгляду його заяви від 03 квітня 2018 року про надання матеріальної допомоги; стягнути з відповідача на свою користь 78 грн матеріальної шкоди, які є збитками і складаються з грошових сум, витрачених на відправку засобами поштового зв`язку відповідних скарг на неправомірні дії та рішення відповідача; стягнути з відповідача на свою користь 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що відсутні порушення відповідачем безпосередньо норм Закону України «Про звернення громадян», оскільки згідно з пунктом 8.10 Статуту Одеської обласної організації профспілки працівників рибного господарства України надання членам Профспілки виплат чи відшкодування цільової та нецільової грошової допомоги залежить від того, чи є особа членом профспілки, та здійснюється на підставі рішень виборних органів згідно з річними та окремими цільовими кошторисами. Однак позивачем на надано доказів того, що він був членом Одеської обласної організації профспілки працівників рибного господарства. Позивачем також не доведено заподіяння йому збитків з вини відповідача та задання йому моральної шкоди.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року за нововиявленими обставинами на підставі пункту 1 частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), посилаючись на те, що 08 грудня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами справи № 420/1484/19, що розглядається Одеським окружним адміністративним судом за його позовом до Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, він дізнався про наявність для цієї справи (№ 522/15127/18) істотних обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи. Такими обставинами є факт утримання з його заробітної плати профспілкових внесків, що підтверджується розрахунковими листами Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства за травень, червень, липень, серпень, вересень 2017 року. Вказані обставини йому стали відомі після отримання листа Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року, до якого додані зазначені розрахункові листки, які не видавалися йому роботодавцем.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року залишено без змін.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що лист Одеського окружного адміністративного суду, виданий 08 грудня 2020 року, тобто після набрання рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року законної сили, тому ця обставина не є нововиявленою в розумінні статті 423 ЦПК України, що є підставою для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2021 року змінено в його мотивувальній частині та залишено без змін в резолютивній частині.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що додані до заяви розрахункові листки не мають визначального значення для вирішення справи та не є належними доказами членства ОСОБА_1 в Одеській обласній організації профспілки працівників рибного господарства з огляду на положення Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» щодо порядку вступу до профспілки. Матеріали справи не містять відомостей про те, що питання про прийняття ОСОБА_1 до членів профспілки вирішувалося належним чином згідно із статутом організації. ОСОБА_1 також не доведено, що в нього не було можливості довести обставини, на які він послався, на остаточному судовому слуханні, а також те, що ці обставини є вирішальними.

19 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. ОСОБА_1 також заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 грудня 2022 року справу призначено судді-доповідачеві - Усику Г. І., судді, які входять до складу колегії: Яремко В. В., Олійник А. С.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду Усика Г. І. від 29 грудня 2022 року зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги до 430,12 грн, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 430,12 грн, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

06 січня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» матеріали на усунення недоліків його касаційної скарги. Вимоги ухвали заявником виконано.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві - Стрільчуку В. А., судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Карпенко С. О. Підстава здійснення повторного автоматизованого розподілу: відрядження судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Усика Г. І. до Вищої ради правосуддя.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що нововиявленими обставинами є юридичний факт утримання з його заробітної плати членських профспілкових внесків, підтверджений відповідними розрахунковими листками за червень-вересень 2017 року. Зазначені обставини не є новими, так як існували в об`єктивній дійсності в період первинного провадження та ухвалення рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року. У справі наявні докази прийняття його до Профспілки, тому факт підтвердження сплати ним профспілкових внесків є істотною обставиною для вирішення питання щодо його членства у Профспілці. Апеляційний суд не врахував того, що під час розгляду справи по суті в його розпорядженні не було розрахункових листків за червень-вересень 2017 року у зв`язку з ненаданням їх роботодавцем. Також апеляційний суд не звернув уваги на те, що він дізнався про утримання з його заробітної плати профспілкових внесків після отримання листа Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року, до якого були додані вказані листки.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Встановлено, що розглядаючи справу по суті, суди дійшли висновку про те, що позивачем не надано доказів його членства в Одеській обласній організації профспілки працівників рибного господарства, яку він визначив відповідачем за позовом про надання матеріальної допомоги, оскільки Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, хто є членом профспілки та які докази можуть підтверджувати ці обставини. Окрім іншого, суди зазначили, що саме по собі отримання ОСОБА_1 у вересні 2019 року матеріальної допомоги від відповідача не свідчить про те, що він набув статусу члена цієї профспілки, так як у справі відсутні відомості про вирішення належним чином питання прийняття його до членів профспілки згідно із статутом організації.

У справі наявна копія листа Західно-Чорноморського басейнового Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства від 14 червня 2018 року № 61, з якого вбачається, що із заробітної плати ОСОБА_1 не здійснювалися відрахування на профспілкові внески за період його працевлаштування, на підтвердження чого надано відповідні документи. Серед наданих документів, зокрема: табелі обліку використання робочого часу з лютого по травень 2018 року, картки розрахунків за 2016-2017 роки, розрахункові листки за 2016-2017 роки.

Оцінивши наявні у справі докази в сукупності відповідно до вимог процесуального закону, суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Як на підставу перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду ОСОБА_1 вказав на розрахункові листки за червень-вересень 2017 року, які він отримав 08 грудня 2020 року від Одеського окружного адміністративного суду в межах справи № 420/1484/19 за його позовом до Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень провадження у справі № 420/1484/19 Одеським окружним адміністративним судом відкрито 08 квітня 2019 року, а 18 липня 2019 року ухвалене рішення у справі, яке постановою П`ятого адміністративного апеляційного суду від 11 грудня 2019 року залишено без змін.

Матеріали справи містять розрахункові листки за один і той же період червень-вересень 2017 року, які відрізняються. Зокрема, в розрахункових листках, що знаходяться у справі, у графі утримання не зазначено відрахування на профспілкові внески, а в наданих заявником розрахункових листках - у графі утримання зазначені профспілкові внески.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року у справі № 345/1362/20 вказано, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає наявність обставин, невідомих раніше, які однак могли б призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості довести ці обставини на остаточному судовому слуханні, а також те, що ці обставини є вирішальними. Обставини, які могли бути встановлені в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.

Частиною третьою статті 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Встановивши, що на час постановлення рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року у справі містилися розрахункові листки за період червня-вересня 2017 року, яким суди дали оцінку в сукупності з іншими доказами під час розгляду справи по суті, а додані ОСОБА_1 до його заяви розрахункові листки не мають визначального значення для вирішення справи та не є належним доказом членства ОСОБА_1 в Одеській обласній організації профспілки працівників рибного господарства з огляду на положення Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» щодо порядку вступу до профспілки, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність обставин, передбачених статтею 423 ЦПК України, та відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, правильно визначившись з оцінкою фактів, вказаних у доданому до заяви листі Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року, на які заявник послався як на нововиявлені обставини, апеляційний суд обґрунтовано змінив мотивувальну частину рішення місцевого суду.

Крім цього, в обґрунтування відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 апеляційний суд правильно зазначив, що справа № 420/1484/19 перебувала у провадженні Одеського окружного адміністративного суду з квітня 2019 року по 18 липня 2019 рік, тобто ОСОБА_1 не довів, що в нього не було можливості довести обставини, наведені в його заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, під час розгляду справи по суті (рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року було переглянуте в апеляційному порядку 30 жовтня 2019 року).

Аргументи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів першої, у незміненій після апеляційного перегляду частині, та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для перегляду рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року за нововиявленими обставинами і не свідчать про порушення судами норм процесуального права.

Доводи заявника зводяться до бажання повторного перегляду вже вирішеної справи тільки з метою її нового слухання і вирішення. Проте це порушує принцип остаточності рішення суду (res judicata), оскільки підстав для перегляду судового рішення немає, права та обов`язки сторін уже вирішені (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» та від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України»).

Також аргументи касаційної скарги не свідчать про неврахування апеляційним судом загальних правових висновків щодо застосування статті 423 ЦПК України, викладених в постановах Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 599/1031/19, від 04 червня 2020 року у справі № 755/15620/17, від 15 липня 2020 року у справі № 524/4135/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 826/20239/16, від 23 червня 2021 року у справі № 9901/424/18, від 28 липня 2021 року у справі № 212/4585/17, від 26 січня 2022 року у справі № 641/6456/13-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 761/8964/14-ц, від 04 травня 2022 року у справі № 372/4153/18, від 27 липня 2022 року у справі № 523/13485/18, від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, на які послався заявник.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної організації профспілки працівників рибного господарства України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко