Ухвала

08 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 369/10554/20

провадження № 61-968ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Шипілова Олександра Вікторовича на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 16 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до

ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 16 листопада 2021 року.

У січні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 - Шипілова О. В. на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року, в якій він просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2021 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії указаної ухвали.

Підставами залишення апеляційної скарги без руху були несплата судового збору та неповажність причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим було запропоновано апелянту на виконання вимог цієї ухвали направити до Київського апеляційного суду заяву, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 1 500,00 грн.

19 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шипілов О.В. направив до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги разом з квитанцією про сплату судового збору на суму 1 500,00 грн. В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду зазначав, що позивач не отримував копію оскаржуваного рішення за розпискою на рекомендованому повідомленні, яке міститься в матеріалах справи. Вказував, що працівником АТ «Укрпошта» поштове відправлення з рішенням суду першої інстанції було видане замість ОСОБА_1 - його батькові

ОСОБА_4 , який є третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у цій справі, та який не мав повноважень щодо отримання такого листа за іншу особу. Крім того, зауважував, що оскаржуване рішення ОСОБА_4 не надав ОСОБА_1 для ознайомлення. Також посилався на те, що в розписках про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 та

ОСОБА_1 міститься один і той же підпис, що належить ОСОБА_4 , та проставлена дата 08 грудня 2021 року.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що позивач особисто чи на електронну адресу не отримував копію оскаржуваного рішення, а суд першої інстанції надав його представнику позивача лише 26 жовтня 2022 року, вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений.

Посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Шипілова О. В. на те, що копію оскаржуваного рішення отримав його батько ОСОБА_4 , який є третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у цій справі, є необґрунтованими, оскільки згідно з положеннями пункту 3 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного рішення 08 грудня 2021 року. Доказів того, що поштове відправлення отримав не апелянт, а інша особа, до суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, апеляційний суд враховував, що апелянт ОСОБА_1 є позивачем у справі та мав у розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, натомість апеляційну скаргу подано апелянтом більш ніж через 11 місяців з дня ухвалення оскаржуваного рішення у справі.

Згідно з статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зважаючи на те, що зазначені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, а на усунення недоліків апелянт не навів інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою

(пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»

від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Отже, Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип

res judicata (принцип юридичної визначеності).

З огляду на приписи статей 2 та 4 Закону України від 22 грудня 2005 року

№ 3262-IV «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що

ОСОБА_1 , знаючи про рішення суду першої інстанції, яке отримав 08 грудня 2021 року, протягом одинадцяти місяців не цікавився розглядом справи та не вжив жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження, тому суд на підставі вказаного відмовив у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судового рішення, яким вирішено питання про відмову у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вищенаведених положень ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - Шипілова О. В. на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 грудня 2022 рокує необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Шипілова Олександра Вікторовича на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович