Ухвала

07 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 602/664/22

провадження № 61-12181 ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кожевнікова Олена Валеріївна, на постанову Тернопільського апеляційного суду у складі колегії суддів: Шевчук Г. М., Костів О. З., Міщій О. Я., від 17 листопада 2022 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, заінтересована особа - Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:004:1402, та огорожу із фундаментом, зазначену в технічному паспорті № ТІ 01: 5172-8176-8105-6805 на будинок за зазначеною адресою, під літерою № 1 «огорожа капітальна».

Заяву обгрунтовував тим, що в майбутньому він має намір подати позов про визнання права власності на вказану земельну ділянку та зазначену огорожу, тому не забезпечення позову може призвести до неправомірного демонтажу капітальної огорожі № 1 та вільного розпорядження чи передачу іншим особам зазначеної земельної ділянки Лановецькою міською радою.

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:004:1402.

Накладено арешт на огорожу із фундаментом, зазначену в технічному паспорті № ТІ 01: 5172-8176-8105-6805 на будинок за зазначеною адресою, під літерою № 1 «огорожа капітальна».

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

05 грудня 2022 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Кожевнікова О. В. подала касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просила її скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22 грудня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху, заявник надала докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій касаційної скарги.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві Білоконь О. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (пункти 1, 2 частини першої, частина 3 статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що між сторонами виник спір щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони відповідачу демонтажу капітальної огорожі № 1, що підтверджується ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 02 вересня 2022 року про відкриття провадження у справі.

Даних щодо позовної заяви про визнання права власності на спірну земельну ділянку ні матеріали касаційного провадження ні відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень не містять.

Апеляційний суд встановивши, що накладення арешту на спірну земельну ділянку та огорожу із фундаментом не є співмірним із заявленими позовними вимогами, дійшов вірного висновку, що позивач не довів існування очевидної та об`єктивної загрози порушення його законних прав та інтересів у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі доводи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання судового рішення про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони відповідачу демонтажу капітальної огорожі № 1 є безпідставними, оскільки такі немайнові вимоги не є співмірними із видом забезпечення позову.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення апеляційної інстанції, оскільки ґрунтуються на незгоді з висновками суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на постанову апеляційного суду, якою вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кожевнікова Олена Валеріївна, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, заінтересована особа - Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара