Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2987/21
Провадження № 2/376/113/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Коваленка О.М.,

за участі секретаря Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 19.03.2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав позику у розмірі 45000,00 грн, що підтверджується власноруч написаною розпискою, з терміном повернення коштів 19.09.2021 року.

У вказаний строк ОСОБА_2 борг не повернув, ухиляється від виконання зобов`язання.

У випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, боржник зобов`язаний, окрім основної суми боргу, сплатити проценти від суми позики згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, 3% річних від простроченої суми боргу та інфляційні збитки, якщо інше не встановлено за договором.

З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 19.03.2021 року в сумі 47367,13 грн, з яких: 45000,00 грн сума боргу за договором; 1710,62 грн - проценти від суми позики згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, 251,51 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу, 405,00 грн - інфляційних збитків, а також 908,00 грн судових витрат.

Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Врублевський І.О. у судове засідання не з`явилися, у поданому клопотанні просять суд розглянути справу в їхній відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просить їх задовольнити (а.с.28,30).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Про причини неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Письмових заяв чи клопотань не надав. (а.с. 34,37,38).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 19.03.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав позику у розмірі 45000,00 грн, що підтверджується власноруч написаною розпискою, з терміном повернення коштів 19.09.2021 року (а.с. 9).

У вказаний строк ОСОБА_2 борг не повернув, ухиляється від виконання зобов`язання.

У випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, боржник зобов`язаний, окрім основної суми боргу, сплатити проценти від суми позики згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, 3% річних від простроченої суми боргу та інфляційні збитки, якщо інше не встановлено за договором.

Відповідно до Договору позики від 19.03.2021 року розмір відсотків не встановлювався.

У вказаний строк ОСОБА_3 борг не повернув, ухиляється від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають у тому числі з договорів.

Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, ст. 1046 ЦК України.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки .

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором ч. 1 ст. 1049 ЦК України.

Враховуючи те, що в наданій суду копії розписки прямо зазначено про отримання 19 березня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів від позивача ОСОБА_1 в сумі 45000,00 грн, а також обов`язок їх повернути до 19 вересня 2021 року та належним чином вказане зобов`язання не виконано, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, позивачем заявлено також вимогу про стягнення процентів від суми позики згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, 3% річних від простроченої суми боргу та інфляційних збитків.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за договором позики від 19.03.2021 року в сумі 47367,13 грн, з яких: 45000,00 грн сума боргу за договором; 1710,62 грн - проценти від суми позики згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, 251,51 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу, 405,00 грн - інфляційних збитків.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає до стягнення судовий збір, що був сплачений ним при поданні позову до суду. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 26.11.2021 року (а.с.13), він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 599, 610-612, 615, 625, 629, 631, 638, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. 10-13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , заборгованість за договором позики від 19.03.2021 року в сумі 47367,13 грн, з яких: 45000,00 грн сума боргу за договором; 1710,62 грн - проценти від суми позики згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, 251,51 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу, 405,00 грн - інфляційних збитків.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду буде складено відповідно до вимог ст.259 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко