Справа № 466/1043/22,
Провадження № 2-з/466/15/23
У Х В А Л А

08 березня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свиті А.І.

з участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в особі її законних представників ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , з участю третьої особи: Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення з квартири, зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

у провадження Шевченківського районного суду м. Львова перебуває вищезазначена цивільна справа.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі та просить суд накласти арешт на належну на праві власності ОСОБА_5 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 80,5 кв. м, житловою площею 50,5 кв. м, комора в підвалі 0,8 кв.м.

В обґрунтування заяви зазначає, що він є співвласником в розмірі 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 22 лютого 2023 року він дізнався, що 26 листопада 2021 під час існування спору щодо користування спільною квартирою на етапі досудового врегулювання спору, ОСОБА_5 подарувала належну їй 1/2 частки квартири своєму брату ОСОБА_5 , який знаючи про їх з ОСОБА_5 спір, 23 грудня 2023 подарував 1/2 своєї частки своїй малолітній донці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що існує реальна загроза подальшого відчуження належної ОСОБА_5 1/4 частки квартири, оскільки право власності останнього на 1/4 спірної квартири нічим офіційно не обмежено, відповідно немає перешкод для подальшого відчуження ОСОБА_5 до набуття остаточного рішення суду у цій справі законної сили своєї частки у цій квартирі, що призведе до наступної заміни відповідача, штучного затягування розгляду спору з метою створення йому постійних додаткових перешкод в реалізації його законного права користування його власністю, а також може ускладнити виконання судового рішення та поновлення порушених відповідачами його прав власника, зумовити нові судові процеси у майбутньому та призвести до зайвих витрат. У зв`язку із вищенаведеним просить суд накласти арешт на 1/4 частки вказаної квартири.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч.1ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав бо інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2ст.149 ЦПК України).

Керуючись роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення, утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам. При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Проте, аналіз поданого позивачем клопотання про вжиття заходів забезпечення позову та матеріалів справи свідчить про те, що жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат позивачем не представлено.

Сам факт існування позову про встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення з квартири, зняття з реєстраційного обліку, не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що сторона позивача та сторона відповідача у рівних частках володіють спірною квартирою.

Також, під час вирішення цього клопотання необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки накладення арешту на належну на праві власності ОСОБА_5 1/4 частки спірної квартири вплине на його права та інтереси інших осіб.

Крім того, позивач ОСОБА_4 у заяві про забезпечення позову не зазначив жодних вагомих підстав, яким чином невжиття заходів забезпечення позову, які він просить застосувати у своїй заяві, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а також зважаючи на те, що накладення арешту на 1/4 частку спірної квартири, може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно ч.7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.149-153,157,258-261,353,354 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в особі її законних представників ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , з участю третьої особи: Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення з квартири, зняття з реєстраційного обліку.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Р. Б. Єзерський