Номер провадження: 22-ц/813/5019/23
Справа № 523/6028/22
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач): Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Орловської Н.В.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначало, що 22.12.2014 року між ними укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписаням анкети-заяви б/н, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови та Правила) та Тарифами банку складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000,00 грн. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, унаслідок чого станом на 07 лютого 2022 року утворилася заборгованість у розмірі 19708,30 грн.

Ураховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідачки на свою користь зазначену вище заборгованість за кредитним договором від 22.12.2014 року б/н та судові витрати (судовий збір) в сумі 2481,00 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Звертає увагу суду на те, що відповідачці було видано кредитну картку «Універсальна» та встановлено кредитний ліміт. Активація картки та користування кредитними коштами свідчить про укладення між сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Окрім того, відповідачка не заперечувала факт отримання кредитної картки та факт видачі кредитних коштів. На думку скаржника суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову про стягнення тіла кредиту всупереч висновкам постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 щодо права банку вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Просить взяти до уваги, що суду надано виписку по руху коштів, де чітко вбачається користування кредитними коштами ,проведення вказаних операцій неможливо без наявності картки. Отже, надані належні і допустимі докази, які підтверджують видачу та сплату кредитних коштів за кредитним договором.

Скаржник зазначає, що частково сплачуючи заборгованість за договором ,відповідач визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів. Отже, відповідач своїми діями схвалив умови укладеного договору.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Враховуючи ціну даного позову, а також характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі, згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказане рішення суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з доводами позовної заяви 22 грудня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому в анкеті-заяві не визначено, зокрема, процентна ставка у межах пільгового періоду процентів річних, процентна ставка за межами пільгового періоду процентів річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, розмір пені, штрафів (а. с. 47).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_3 , доданої до позовної заяви, їй було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 01.08.2014 року без встановлення кредитного ліміту, а з 28.11.2015 року відбулась зміна кредитного ліміту у розмірі 1000,00 грн,, 23.05.2017 року 15000 грн., 13.10.2017 року 25000 грн., який у подальшому зменшувався.Востаннє було змінено кредитний ліміт 01.07.2021 року, встановлено в розмірі 0,00 грн (а. с. 45).

Згідно з довідки, доданої до позовної заяви, ОСОБА_3 було видано три кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 01.08.2014 року строком дії до липня 2018 року картка Універсальна, та перевипущена картка № НОМЕР_2 , дата відкриття- 26.03.2018 року строком дії - до грудня 2021 року, картка Універсальна ГОЛД, : № НОМЕР_3 , дата відкриття 14.08.2018 року строком дії до червня 2022 року картка Універсальна ГОЛД (а. с. 46).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 48-82).

Згідно з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами з 24.12.2014 року по 03.02.2022 року (а. с. 26-44).

За розрахунком Банку станом на 07.02.2022 року числиться заборгованість у розмірі 19708,30 грн заборгованість по тілу кредиту. При цьому з розрахунку також вбачається, що нараховані відсотки (графа 12) частково банком погашались за рахунок тіла кредиту (графа 4). Всього за рахунок тіла кредиту погашено 26114,02 грн. (а. с. 13-25).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,

що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055

ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути на свою користь тіло кредиту, однак до цієї суми увійшли також нараховані проценти , які погашені за рахунок тіла кредиту. Тобто всього до тіла кредиту було внесено відсотки на загальну суму 26114,02 грн. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, доданим до позову (а.с.13-25).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Згідно долучених до позову Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» , вказаним додатком передбачено чотири варіанти пільгового періоду та розмірів відсоткової ставки на залишок заборгованості ,пеня та штраф. При цьому, з наданих Тарифів не вбачається, який саме варіант погоджений сторонами даної справи.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16 цс 15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Колегія суддів вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22 грулнч 2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10 червня 2022 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції правильно виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Окрім того, згідно розрахунку заборгованості, банк просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором, а саме тіло кредиту в сумі 19708,30 грн.

При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що нараховані відсотки (графа 12) частково в сумі 26114,02 грн. були погашені за рахунок кредиту (графа 4). Отже, тіло кредиту збільшено на вказану суму нарахованих відсотків, які не були погоджені сторонами договору та не підлягають стягненню.

За таких обставин, враховуючи, що сума, заявлена позивачем до стягнення - в межах включених до тіла кредиту відсотків, не заявлених до стягнення позивачем та погодження розміру яких не доведено, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання скаржника на підписання відповідачкою анкети-заяви та підтвердження користування кредитними коштами, саме по собі не підтверджує погодження розміру відсотків та пільговий період, за який не нараховуються відсотки.

Наданий банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить чотири варіанти тарифів з різними умовами кредитування. Отже, позивачем не доведено, а судом не встановлено умови, на яких відповідачка користувалась кредитними коштами.

При цьому, отримані від банку кошти (тіло кредиту) підлягають поверненню. Разом з тим, банком включено до тіла кредиту відсотки на загальну суму 26114,02 грн., які перевищують заявлену банком суму до стягнення (19708,30 грн.). За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, не можна повністю погодитись із зазначеними судом першої інстанції підставами відмови у задоволенні позовних вимог: в зв`язку з недоведеністю суми наданого відповідачці кредиту та неможливістю перевірити розмір нарахованої суми боргу та процентів, тощо.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції даної постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк»,- задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2023 року,- змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

Н.В.Орловська