Справа № 159/4642/22
Провадження № 2/159/251/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 січня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання - Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що є власником житла, в якому зареєстрований відповідач. Останній був вселений у будинок як чоловік доньки, проте після розірвання шлюбу у 2019 році відповідач змінив місце проживання і втратив будь-який інтерес до даного житла. Реєстрація відповідача створює для позивача додатковий тягар щодо сплати комунальних платежів і впливає на соціальні пільги, що зумовило звернення до суду з позовом з метою захисту права власності.

Ухвалою від 11.01.2023 до участі в справі залучена ОСОБА_1 , як правонаступник позивача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 і представник позивача адвокат Півень Г.В. не з`явилися, клопотали про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, в судове засідання не з`явився.

Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджено реєстраційним посвідченням № НОМЕР_1 від 29.04.1996 і довідкою Волинського обласного бюро технічної інвентаризації від 15.11.2022.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 23.12.2022).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є дружиною позивача.

За даними будинкової книги А№109989 і довідки РЖКП №1 про склад сім`ї від 11.11.2022 у будинку зареєстровані окрім подружжя ОСОБА_4 син ОСОБА_5 , невістка ОСОБА_6 , онуки : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , донька ОСОБА_10 , колишній зять ОСОБА_2 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2019 шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 розірвано.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За приписами статті 64 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно з частиною другою статі 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

У справі встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2019 року, не несе витрати з утримання житла, тобто не має достатніх та триваючих зв`язків із спірним житлом, що свідчить про наявність у нього іншого житла для проживання. Сторони не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав і обов`язків.

Відповідачем не доведено протилежне.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За встановлених обставин втручання у права відповідача на користування квартирою відповідає вимогам закону та є необхідним для захисту прав позивача, як фактичного власника квартири.

У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено повністю, тому сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 76-81, 130, 141, 247, 265, 268, 274, 280, 288 ЦПК України, статтями 317, 319, 383, 405 ЦК України, статтями 64, 72, 150, 156 ЖК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право на користування цим житлом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 30.01.2023.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК