Справа № 752/5932/19 Головуючий в суді І інстанції Колдіна О.О.
Провадження № 22-ц/824/780/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Твердохліб В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму спричиненої шкоди внаслідок ДТП у розмірі 267 280 грн, з яких вартість матеріальної шкоди - 81 780 гривень, витрати на лікування - 25 000 грн, 10 500 грн витрати на проведення психологічної експертизи, моральну шкоду у розмірі 150 000 грн, та просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» суму спричиненої шкоди внаслідок ДТП у розмірі 10 000 грн, з яких матеріальну шкоду у розмірі 5 000 грн за евакуацію транспортного засобу та 5 000 грн витрат на лікування.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.06.2018 року сталася ДТП між транспортними засобами Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача та ДЕО Ланос д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 17.01.2019 року у справі №663/2975/18, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АМ/1400878.

Згідно звіту про оцінку КТЗ №02-22/08 від 22.08.2018 року, виготовленого на замовлення СК «Уніка», вартість матеріальної шкоди спричиненої позивачу на дату оцінки складає 200 748,24 грн.

Вказував, що додатково він поніс витрати на транспортування транспортного засобу у сумі 10 000 грн., витрати на лікування у сумі 25 000 грн. а також зазнав моральних страждань.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 74 748 гривень 24 копійки, 10 500 гривень - вартість проведеного психологічного дослідження, моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень, судовий збір в розмірі 1260 гривень 07 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволених вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати в цій частині, та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог і стягнення з нього на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 1000,24 грн, а у решті позовних вимог - відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що місцевий суд не врахував, що в матеріалах справи відсутній висновок щодо оцінки вартості пошкодженого транспортного засобу, а тому різниця між вартістю майна після ДТП та страховою виплатою, що підлягає стягненню з нього, становить 1000,24 грн, оскільки вартість залишків транспортного засобу після ДТП згідно результатів авто аукціону складає 105 780 грн. Вказує також, що місцевий суд не врахував, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження реалізації залишків автомобіля за 25 000 грн, а відтак вказану обставину вважає недоведеною.

Вказує також на неналежність висновку психологічної експертизи №313/10/2018 від 12.10.2018 року як доказу по справі, оскільки свідоцтво експерта ОСОБА_3 анульовано 12.10.2018 року, а інших доказів заподіяння йому моральних страждань позивачем не надано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 різниці між матеріальною шкодою, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, та сумою страхового відшкодування, що отримав позивач від страховика, в сумі 74 748,24 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн та витрати на проведення психологічної експертизи в сумі 10 500 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та ДЕО Ланос д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 17.01.2019 року у справі №663/2975/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 , 30.06.2018 р. близько 18 год. 50 хв, керуючи технічно-справним автомобілем Деу Ланос д.н. НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі з боку смт.Лазурне в бік м.Скадовська Херсонської області, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, зневажив безпекою дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху та дистанцію, при виявленні небезпеки для руху у вигляді нерухомого автомобіля ВАЗ д.н. НОМЕР_3 із причепом реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , негайних та своєчасних мір до зменшення швидкості не прийняв, а продовжуючи рух не переконався в безпечності зміни напрямку руху, чим порушив вимоги п.2.3.б, 10.1, 11.3, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України та, об`їжджаючи нерухомий транспортний засіб виїхав на смугу зустрічного руху, та допустив зіткнення з автомобілем Шкода Октавія А5 д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 100/К-к від 10.07.2018 року у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вказані наслідки знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з грубим порушенням зі сторони водія ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судом, відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АМ/1400878. Ліміт відповідальності Страховика за договором становить 100000 гривень, франшиза становить 1000 гривень.

Згідно Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 02-22/08, складеного на замовлення ПрАТ «СК «Уніка» вартість відновлювального ремонту автомобіля Шкода Октавія д.н. НОМЕР_1 становить 255172,80 гривень, а вартість транспортного засобу становить 200 748,24 гривні.

Тобто, автомобіль позивача в розумінні спеціального Закону є фізично знищеним, а проведення відновлювального ремонту є економічно необґрунтованим.

Відповідно до акту узгодження розміру страхового відшкодування №00264594 від 23.06.2019 року ПрАТ «СК «УНІКА» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 93 968,00 грн.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача різниці між розміром завданої йому шкоди та виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування, моральної шкоди та витрат на проведення психологічного дослідження.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення різниці між вартістю майна після ДТП та страховою виплатою у розмірі 1000,24 грн, оцінюються колегією суддів критично, позаяк згідно ст. 1194 ЦК України різниця, що підлягає стягненню з винуватця ДТП, становить сума між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а відтак врахування при обчисленні цієї різниці залишкової вартості транспортного засобу у розмірі 105 780 грн, суперечить вимогам чинного законодавства.

Твердження апелянта щодо неналежність висновку психологічної експертизи №313/10/2018 від 12.10.2018 року як доказу по справі, відхиляється колегією суддів, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

На підтвердження вказаних доводів апелянтом додано до апеляційної скарги відповідь на адвокатський запит від Міністерства юстиції України, згідно якої вбачається, що свідоцтво експерта Журавльової М.О. анульовано 12.10.2018 року. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що вказані докази не були подані до суду першої інстанції, та апелянтом не доведено неможливості їх подання до суду першої інстанції, а тому колегія суддів не вбачає підстав для прийняття вказаних доказів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: