Провадження №6/523/10/23
У Х В А Л А

"16" січня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Белік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 в місті Одесі подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, заінтересовані особи: боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», заінтересована особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про встановлення порядку виконання рішення суду та встановлення порядку виконання виконавчого напису, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з поданням про встановлення порядку виконання рішення суду та встановлення порядку виконання виконавчого напису.

Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 61607902 із виконання виконавчого листа № 523/6155/14 виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу у розмірі: 1 936 666, 23 гривні та судових витрат у розмірі: 1 827, 00 гривень.

Також, приватний виконавець зазначає, що на примусовому виконанні в нього перебуває виконавче провадження № 61613445 із виконання виконавчого напису нотаріуса виданого 07.06.2013 року, яким встановлено у рамках погашення заборгованості ОСОБА_1 , перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі: 370 555, 68 гривень, звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець зазначає, що боржники рішення суду не виконують, обізнані щодо наявності відкритих виконавчих проваджень, не забезпечили доступу до квартири. В квартирі зареєстрований неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак реалізація квартири на прилюдних торгах є неможливою без надання дозволу орану опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, дозвіл надається виключно при особистому зверненні батьків дитини, опікуна або піклувальників.

На підставі викладеного приватний виконавець просить встановити порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси у справі 523/6155/14-ц, яке набрало законної сили 30.09.2014 року та виконавчого напису № 3498, виданого 07.06.2013 року, шляхом надання дозвілу на примусову реалізацію на прилюдних торгах квартири АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович до суду не з`явився, 06.10.2021 року (вх. № 7424) звернувся із клопотанням про можливість проведення судового засідання за його відсутності, в якому зазначив, що подання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Божники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про час та місце слухання справи неодноразово повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомили. На дата слухання справи на адресу суду повернулись поштові конверти з відміткою працівника поштового зв`язку « адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.125-128).

Представник стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив (а.с.130)

Заінтересована особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно (а.с.129), раніше14.04.2022 року (вх. № 6756) на адресу суду надійшов лист органу опіки та піклування за підписом заступника голови Суворовської районної адміністрації Т.Тормоса, згідно якого зазначеного, що у органу опіки та піклування відсутні підстави для надання дозволу звернути стягнення на нерухоме майно (а.с.96-97).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши надані матеріали подання та докази надані на його підтвердження, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно виконавчого листа виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/6155/14-ц - стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-501/203/2008 від 08.08.2008 року, заборгованість у сумі 1936666(один мільйон дев`ятсот тридцять шість тисяч шістсот шістдесят шість) 23 грн., яка складається з: 2521(дві тисячі п`ятсот двадцять один) 57 грн., з яких: суми заборгованості по кредиту 38811(тридцять вісім тисяч вісімсот одинадцять) 24 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (9,9863) складає 387580(триста вісімдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят) 69 грн., суми заборгованості по відсоткам за період з 09.08.2010р. по 27.06.2012р. 2894(дві тисячі вісімсот дев`яносто чотири) 63 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (9,9863) складає 28906 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот шість) 64 грн. та пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 28.02.2013р. по 28.02.2014р. 152226(сто п`ятдесят дві тисячі двісті двадцять шість) 44 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (9,9863) складає 1520178(один мільйон п`ятсот двадцять тисячі сто сімдесят вісім) 90 грн.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати у розмірі: 3 654(три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривень (а.с.8-9).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2020 року ВП № 61607902 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 523/6155/14-ц виданим Суворовським районним судом м. Одеси 26.11.2014 року (а.с.11-12).

Також, 19.03.2020 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 61607902 винесено постанову про арешт майна та коштів боржників, згідно якої постановлено накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 , та накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських номіналів на суму: 2 136 352, 25 гривень (а.с.14-15).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , по частці за кожною (а.с.16-17).

Судом досліджується копія договору Іпотеки № РML-501/203/2008 від 08.08. 2008 року, за умовами якого ОСОБА_2 , як майновий поручитель ОСОБА_6 зобов`язалась виконувати всі зобов`язання Боржника перед іпотекодержатилем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положенням Кредитного договору, як це зазначено в Кредитному договорі та описано у ньому. Предметом іпотеки визначено наступне майно: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 51, 1 кв.м., житловою площею 30, 6 кв.м.

Статтею 6 Договору іпотеки сторони визначили домовленості сторін. Так, згідно п.5.2 ст. 5 передбачено утримання і збереження Предмета іпотеки. Протягом всього терміну дії цього договору Іпотекодавця зобов`язані: а) не відчужувати Предмет іпотеки ( або будь-яку його частину) будь-якій третій особі без отримання попереднього письмової згоди Іпотекодержателя на таке відчуження. Пунктом f) передбачено у випадку звернення Іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавці, на письмову вимогу Іпотекодержателя, зобов`язаний забезпечити звільнення предмета Іпотеки всіма мешканцями протягом 30 календарних днів з дня отримання відповідної вимоги. Згідно пg) У разі порушення Іпотекодавцями будь-яких із його зобов`язань за ст. 5 цього Договору, Іпотекодержатель має право на негайне виконання Боржником Боргових зобов`язань, за рахунок звернення на Предмет Іпотеки (а.с.18-23).

Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що приватний виконавець 26.10.2020 року за виконавчим провадженням № 61613445 направив письмову вимогу боржникам ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , згідно якої зобов`язав боржників з`явитись до державного виконавця 06.11.2020 року та надати безперешкодний доступ до квартири, що є предметом іпотеки (а.с.38-40).

В подальшому, 04.11.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (а.с.41-42).

Також, від відповідно до Відомості № П1-89747-ю/л за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації: 06.11.2006 рік. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації: 30.01.2009 рік. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації: 06.12.2006 рік. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата реєстрації: 27.10.2006 рік (а.с.43).

У пункті 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що згідно зі статтею 32 Цивільного кодексу України,статтею 177 Сімейного кодексу України та статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від22 лютого 2012 року № 296/5 у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю малолітніх осіб, а також осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких правочинів.

У зв`язку з наведеним необхідно зазначити, що згідно досліджених документів вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою іпотечного майна з 2006 року, договір Іпотеки укладено між сторонами 08.08.2008 року, тобто на момент укладення договору Іпотеки неповнолітній вже мав право на користування предметом іпотеки.

Згідно пункту 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається виключно при особистому звернені батьків дітей, опікунів або піклувальників.

Підпунктом 4 абзацу 3 пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 (далі - Порядок) передбачено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

При цьому ані Законом України «Про виконавче провадження», ані Законом України «Про іпотеку» не передбачено обов`язку виконавця на отримання дозволу органу опіки та піклування на здійснення відчуження нерухомого майна боржника, право власності на яке або право користування яким мають діти, та реалізація такого майна не ставиться в залежність від отримання/неотримання такого дозволу.

Це обумовлено тим, що звернення стягнення на нерухоме майно боржника здійснюється в примусовому порядку як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто майно, на яке звертається стягнення у виконавчому провадженні реалізується без волевиявлення власника майна (боржника), або осіб, які мають право на користування цим майном, в тому числі і дітей. Таке правило застосовується як до звернення стягнення (реалізації) нерухомого майна, у порядку статей 50, 51 Закону України «Про виконавче провадження», так і щодо реалізації майна, яке вилучається у боржника внаслідок конфіскації, в порядку, передбаченому статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, законом не передбачено ані права, ані обов`язку приватного виконавця отримувати висновок органу опіки та піклування з метою передачі на примусову реалізацію майна, а сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

Така позиція заявника узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 08.07.2020 справа № 201/18443/17, провадження № 61-530св19, від 12.06.2019 справа №369/230/17, провадження № 61-3079св19.

Положеннями частин 1, 3, ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків.

У ч.1 ст.41 Закону «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої законом «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону.

Водночас відповідно до ч.1 ст.18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону «Про охорону дитинства» діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст.12 Закону «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє й захищає права та інтереси дітей під час учинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час учинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Отже, ураховуючи вимоги Закону «Про виконавче провадження», Закону «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення №512/5 порядку, державний або приватний виконавець зобов`язаний в разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2020 року у справі №303/3043/19 і від 25.11.2019 у справі №718/482/15-ц та від 10.10.2019 у справі №751/15667/15-ц.

Таким чином відсутність прямої вказівки у діючим Законі України « Про виконавче провадження» про необхідність отримання попередньої згоди органу опіки та піклування на реалізацію майна право власності на яке або право користування яким мають діти, такий обов`язок є необхідним виходячи з інших норм закону, які передбачають такий механізм як попереджальний для захисту прав дітей.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Спосіб виконання судового рішення - спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.06.2019 року у справі № 350/426/16-ц, від 05.09.2018 року у справі № 2-749/11/2229.

Предметом розгляду даної справи є - встановлення порядку виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/6155/14-ц, яке набрало законної сили 30.09.2014 року та виконавчого напису нотаріуса яким звернуто стягнення на предмет іпотеки.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

При вирішенні питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість такого виконання.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення суду, заявник як на підставу заявлених вимог посилався на те, що у ході проведення виконавчих дій, перевірки майнового стану боржника приватним виконавцем було виявлено квартиру АДРЕСА_1 , яка є іпотечним майном стягувача за цим виконавчим провадженням, в якій зареєстрований неповнолітній ОСОБА_4 , 2006 року народження, що ускладнює виконання судового рішення, яке набрало законної сили, адже, в матеріалах виконавчого провадження відсутній дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина.

Однак, дані обставини не є підставами для встановлення порядку виконання рішення суду у розумінні ст. 435 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої законом «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію (звернення стягнення на предмет іпотеки), право користування у якому має неповнолітня дитина. Рішення суду про стягнення коштів з боржника здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства.

Статтею 3 Закону № 1404-VIIІ визначено перелік виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню. Їх можна поділити на дві групи:

а) «судові» - видані судами України, в тому числі на виконання судових рішень:

- виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

- судові накази;

- ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

б) «несудові» - видані іншими органами чи посадовими особами, як результат реалізації їх компетенції:

- виконавчі написи нотаріусів;

- посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

- постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

- постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

- рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

- рішення ЄСПЛ з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішення інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

- рішення (постанови) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

ЦПК України та Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) містять розділи «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Виконавчий напис нотаріуса це розпорядження нотаріуса щодо стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, здійснене на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України "Про нотаріат").

Вчинення виконавчого напису нотаріусом є способом захисту цивільних прав в позасудовому порядку.

За викладених обставин реалізація нерухомого майна на стадії виконанні рішення суду не вимагає в силу закону попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, в якому право користування належить малолітній дитині.

Таким чином, суд не вбачає підстав для підтвердження положень закону для реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, в якому право користування належить малолітній дитині, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

Разом з цим, суд вважає за доцільне зазначити, що 25 серпня 2022 року набрав чинності Закон від 27 липня 2022 року № 2455-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану».

Відповідно до Закону в період дії воєнного стану забороняється примусове виконання виконавчих написів нотаріусів.

Керуючись ст.ст. 3, 247, 260, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, заінтересовані особи: боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», заінтересована особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про встановлення порядку виконання рішення суду та встановлення порядку виконання виконавчого напису відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 23.01.2023 р.

Суддя: