Справа № 351/733/22
Провадження № 22-ц/4808/141/23
Головуючий у 1 інстанції КАЛИНОВСЬКИЙ М. .
Суддя-доповідач Мальцева
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мальцевої Є.Є.,

суддів: Баркова В.М., Девляшевського В.А.,

секретар Петрів Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від іменні та в інтересах якого діє адвокат Петричка Олександр Євгенович, на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Снятинської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 04.02.2011р. у виконкомі Стецівської сільської ради, актовий запис № 2 та визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із з ним за адресою АДРЕСА_1 .

В позовній заяві зазначив, що 04.02.2011 року він та відповідач зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилися дві доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони із-за постійних суперечок, які тривають більше року, проживають окремо. Позивач вважає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне проживання та збереження сім`ї неможливе.

Також в позові ОСОБА_1 зазначив, що відповідач наполягає, щоб діти проживали з нею, а тому, з метою уникнення спорів у майбутньому, вважає за необхідне визначити місце проживання їх дітей. Він офіційно працевлаштований, крім того, має певні заощадження. Проживає у приватному будинку із всіма зручностями, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре ставиться до дітей. Вважає, що буде правильним, якщо одна з доньок залишиться проживати з ним, тим більше, що ОСОБА_5 сама виявила таке бажання. Їх будинки знаходяться неподалік, тому жодних перешкод для зустрічей та спілкування між дітьми виникати не буде.

Рішенням Снятинського районного суду від 20 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в решті відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Петричка О.Є., подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду від 20 жовтня 2022 року в частині відмови в позовних вимогах щодо визначення місця проживання дитини, ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її батьком - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи, не застосував відповідних норм права. Апелянт наполягає, що предмет спору на час ухвалення рішення існував, між сторонами залишилося неврегульоване питання щодо визначення місця проживання дитини. Відповідач по справі кілька разів міняла свою позицію щодо визнання або невизнання позову в частині щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло. Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 до суду не явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Від третьої особи Органу опіки та піклування Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області надійшла заява про розгляд справи без участі її представника на підставі наданих доказів та матеріалів справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача - адвоката Петричка О.Є., який підтримав доводи апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що позивачем рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні вимог про визначення місця проживання дитини разом з батьком. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині залишення проживання малолітньої доньки з позивачем, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами щодо місця проживання дитини відсутній, підстав для судового захисту прав дитини шляхом визначення її місця проживання з батьком суд не вбачає.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку 20.08.2011 р. донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , старша донька ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з довідкою виконавчого комітету Снятинської міської ради від 24.06.2022 р. позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_1 з ним проживає донька ОСОБА_3 , 2011р.н., яка зареєстрована по АДРЕСА_2 .

Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Снятинської міської ради від 11.08.2022 року, неповнолітня ОСОБА_3 06.07.2022 року звернулась до служби із проханням визначити їй місце проживання з батьком, оскільки не знаходить із матір`ю спільної мови. Службою з`ясовано, що дитина фактично проживає з батьком, хоча зареєстрована за адресою матері. Матір ОСОБА_2 надала з цього приводу письмову заяву про те, що вона не заперечує проти визначення місця проживання дочки з батьком, так як у них не склалися сімейні сосунки і вона не хоче травмувати дитину.

Враховуючи вище зазначене, дослідивши матеріали та оцінивши наявні документи у їх сукупності, враховуючи інтереси малолітньої дитини, Служба у справах дітей вважала доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 з її батьком. (а.с.31-32).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У частині четвертій статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Але за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Суд першої інстанції відмовив в позовних вимогах про визначення місця проживання дитини, оскільки вважав, що спору між сторонами фактично немає, тому що донька відвідує батька, і відповідач не створює перешкод для цього, крім того, при зверненні позивача до служби за вирішенням питання, погодилася із визначенням місця проживання з батьком. На думку суду, це свідчить про відсутність порушень прав позивача з боку відповідача.

Разом з тим зі справи вбачається, що в суді першої інстанції відповідач не дотримувалася однозначної позиції стосовно позовних вимог про визначення місця проживання дочки ОСОБА_5 . Вона зверталася до суду з заявою про повне визнання позову, але разом з тим в судовому засіданні заперечувала проти таких вимог позивача. В суді апеляційної інстанції відповідач також не визнала позовні вимоги позивача в цій частині, наполягала, що молодша донька повинна проживати разом з нею, оскільки це буде краще для дитини. Жодних аргументованих доводів на підтвердження своєї позиції не навела, крім того, що вона є матір`ю дитини, тому донька має залишитися проживати із нею.

Відповідно до ст.2 ЦК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів звертає увагу, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

А суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.

Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Суд першої інстанції не врахував і не прийняв до уваги, що донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сама звернулася до Служби у справах дітей з проханням визначити її місце проживання разом із батьком. В суді першої інстанції вона також підтримала свою думку.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини (до 14 років) беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав суду належні і достатні докази таких обставин, які впливають на вирішенні спору про місце проживання дитини. Позиція відповідача зводиться до формальної незгоди із позовними вимогами без будь-якого спростування доказів позивача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що враховуючи інтереси малолітньої дитини, її психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, є підстави для задоволення вимог позивача і визначення місця проживання дитини з батьком ОСОБА_1 , оскільки це відповідає найкращому забезпеченню інтересів ОСОБА_3 .

Суд зауважує, що визначення місця проживання дитини з батьком не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши справу, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2022 року в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним за адресою його зареєстрованого місця проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від іменні та в інтересах якого діє адвокат Петричка Олександр Євгенович, задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2022 року в частині відмови у вимогах про визначення місця проживання дитини скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Снятинської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , зареєстрованим місцем проживання якого є будинок АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2023 року.

Головуючий Є.Є. Мальцева

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевський