Справа № 367/6232/21
Провадження №2/367/1847/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі судових засідань Балинської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Ірпінська міська рада Київської області про виділ в натурі частини житлового будинку з частиною господарських будівель та земельної ділянки, визнання права власності на виділену частину житлового будинку з частиною господарських будівель, як окремий об`єкт права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Ірпінська міська рада Київської області про виділ в натурі частини житлового будинку з частиною господарських будівель та земельної ділянки, визнання права власності на виділену частину житлового будинку з частиною господарських будівель, як окремий об`єкт права власності, та просила виділити в натурі 25/100 частки нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в окрему одиницю, як самостійний об`єкт права власності на нерухоме майно, що складається з наступного майна: в житловому будинку з наступних приміщень: Житлова кімната 3-1 ( площею 21.5 кв.м) , житлова кімната 3-2 площею 10,1 кв.м), коридор 3-3 ( площею 16.8 кв.м), санвузол 3-4 (площею 3.8 кв.м) , житлова кімната 3-5 (площею 12.6 кв.м.), кухня 3-6 ( площею 12.4 кв.м), санвузол ( площею 1.2), східці.2.5; мансардні приміщення: коридор 4-1 (площею 18.09 кв.м); житлова кімната 4-2 (площею 13.7 кв.м), санвузол 4-3 (площею 3.8 кв.м), санвузол 4-4 (площею 1,5 кв.м), кухня 4- 5( площею13.0 кв.м), житлова кімната 4-6 (площею 11.4 кв.м), житлова кімната 4-7 (площею 24.6 кв.м), житлова кімната 4-8 (площею 8.6 кв.м), сходи; Господарські будівлі та споруди: Вигрібна яма, частина огорожі, ворота з хвірткою; визнати право власності за ОСОБА_1 на виділене в одиницю, як самостійний об`єкт права власності нерухоме майно. Припинити право спільної часткової власності на 25/100 частин домоволодіння, що належить ОСОБА_1 на підставі рішення рішення народного суду Ірпеня від 09.06.1987 року.

В обґрунтування позову вказала, що рішенням Ірпінського міськнарсуду Київської області від 09.06.1987 року за Позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на 25/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 1998 року було визначено порядок користування земельною ділянкою біля будинку.

Позивачці ОСОБА_1 було виділено в окреме користування 300 кв. м земельної ділянки. Вказана земельна ділянка Позивачкою не приватизована.

Інші частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами належать Відповідачці ОСОБА_4 - 28/100 частин, згідно рішення суду від 09.06.1987 року та Відповідачу ОСОБА_2 - 47/100 частин на підставі Договору дарування частини житлового будинку від 26 червня 2019 року.

3 часу винесення судами вищезгаданих рішень, змінами власників, у зв`язку з добудовами у фактичному користуванні сторін станом на день подання позову перебувають наступні приміщення та будівлі і споруди.

В житловому будинку у ОСОБА_1 в користуванні перебувають Житлова кімната 3-1 ( площею 21.5 кв.м) , житлова кімната 3-2 (площею 10,1 кв.м), коридор 3-3 ( площею 16.8 кв.м), санвузол 3-4 (площею 3.8 кв.м), житлова кімната 3-5 (площею 12.6 кв.м.), кухня 3-6 (площею 12.4 кв.м), санвузол (площею 1.2 кв.м), східці.2.5; мансардні приміщення: коридор 4-1 (площею 18.09 кв.м); житлова кімната 4-2 (площею 13.7 кв.м), санвузол 4-3 (площею 3.8 кв.м), санвузол 4-4 (площею 1,5 кв.м), кухня 4-5( площею 13.0 кв.м), житлова кімната 4-6 (площею 11.4 кв.м), житлова кімната 4-7 (площею 24.6 кв.м), житлова кімната 4-8 (площею 8.6 кв.м), сходи. У ОСОБА_2 в користуванні перебувають Коридор 1-1 (площею 11.3 кв.м), туалет 1-2 (площею 2.27 кв.м.), ванна кімната 1-3 (площею 4.0 кв.м), кухня 1-4 (площею 6.8 кв.м), передпокій 1-5 (площею 11.3 кв.м), житлова кімната 1-6 ( площею 10,4 кв.м), сходи. У ОСОБА_4 в користуванні перебувають ОСОБА_5 2-1 (площею 10.2 кв.м), житлова кімната 2-2 (площею 20,7 кв.м), східці.

Користування господарськими будівлями і спорудами: сарай «Б», сарай «В», убиральня «Д», гараж «Е», сарай «Ж», навіс «М», літній душ «Н», господарський блок «О», №1 огорожа, №2 ворота з хвірткою, №4 вигрібна яма, №5 огорожа, №6 вигрібна яма - Позивачка та Відповідач ОСОБА_2 користуються відповідно до розташування на земельних ділянках.

В даний час позивач вирішила використати своє право на приватизацію земельної ділянки, однак з цього питання виник спір. Власник ОСОБА_2 який разом з частиною житлового будинку купив і частину вже приватизованої попереднім власником ОСОБА_6 земельної ділянки - надав ОСОБА_1 згоду на приватизацію земельної ділянки, а Власник ОСОБА_4 такої згоди не надає.

На підставі викладеного, позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про виділ в натурі частини житлового будинку з частиною господарських будівель та земельної ділянки, визнання права власності на виділену частину житлового будинку з частиною господарських будівель, як окремий об`єкт права власності.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської від 01 лютого 2022 року було відкрито за-гальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської від 21 березня 2023 року було замінено первісного співвідповідача ОСОБА_7 на належного співвідповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської від 10 серпня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, до суду направила клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву визнав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник третьої особи Ірпінської міської ради Київської області Пригорницька О.В. в судове засідання не з`явилась, до суду направила відзив на позовну заяву, згідно якого проти задоволення позову не заперечували, просили проводити розгляд справи за відсутності представника Ірпінської міської ради.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на підставі рішення Ірпінського міськнарсуду Київської області від 09.06.1987 року було здійснено поділ житлового будинку АДРЕСА_1 , та виділено ОСОБА_6 прим. 1-7 пл. 10.4 кв.м., 1-1 пл. 11.3 кв. м., 1-2 пл. 6.8 кв.м., 1 пл. 2.5 кв.м., 1-8 кл. 11.3 кв. м.,, 1-9 пл. 1.0 кв. м., 1-10 кл. 4.0 кв.м., сараї «Б,В», вбиральню «Д», сарай «Ж» та частину огорожі, що складає 47/100 частини житлового будинку, визнавши за нею право власності на ці приміщення; ОСОБА_3 прим. 1-5 пл. 20.7 кв. м., 1-6 пл. 10.2 кв. м., гараж «Е», що складає 28/100 частини житлового будинку, визнавши за нею право власності на ці приміщення; ОСОБА_1 прим. 1-3 пл. 22.3 кв.м., 1-4 пл. 10.1 кв. м., погріб «З», що складає 25/100 частини житлового будинку, визнавши за нею право власності на ці приміщення.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 1998 року було визначено порядок користування земельною ділянкою.

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , № 1952 від 10.05.2019 року виготовлений на ім,я ОСОБА_1 житловий будинок під літерою «А» за вищевказаною адресою, складається з: 1-1 коридор площею 11,3 кв.м., 1-2 туалет площею 1,0 кв.м., 1-3 - ванна площею 4,0 кв.м., 1-4 кухня площею 6,8 кв.м., 1-5 передпокій площею 11,3 кв.м., 1-6 житлова площею 10,4 кв.м., 1 сходи площею 2,5 кв.м., 2-1 кухня площею 10,2 кв.м, 2-2 житлова площею 20,7 кв. м, 3-1 житлова площею 21,5 кв.м., 3-2 житлова площею 10,1 кв.м., 3-3 коридор площею 16,8 кв.м., 3-4 санвузол площею 3,8 кв.м., 3-5 житлова площею 12,6 кв.м., 3-6 кухня площею 12,4 кв.м., 3-7 санвузол площею 1,2 кв.м., 1-1 коридор площею 18,9 кв.м., 4-2 житлова площею 13,7 кв.м., 4-3 санвузол площею 3,8 кв.м., 4-4 санвузол площею 1,5 кв.м., 4-5 кухня площею 13,0 кв.м., 4-6 житлова площею 11,4 кв.м., 4-7 житлова площею 24,6 кв.м., 4-8 житлова площею 8,6 кв.м. У примітках технічного паспорта зазначено, що дозвільних документів на право виконання будівельних робіт в КП КОР «ПІВНІЧНЕ БТІ» замовником не надавались.

Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 свою частину житлового будинку переобладнала, та прибудувала до неї прибудову.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 364 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»№7 від 04.10.1991 р. при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2019 року, індексний номер витягу: 173746363, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 109, номер об?єкта в РПВН: 30778055, Номер запису про право власності: 32384927, ОСОБА_1 на праві приваної спільної часткової власності, розмір частки 25/100, належить житловий будинок літера «А», загальна площа - 252,1 кв.м., житлова площа - 133,6 кв.м., господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Б», сарай літ. «В»; убиральня літ. «Д»; гараж літ. «Е», сарай літ. «Ж», навіс літ. «М», літній душ літ. «Н», господарський блок літ. «О», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, вигрібна яма №4, огорожа №5, вигрібна яма №6, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з висновком № 163-23/НО від 02.05.2023 року щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого встановлено, що фактичному користуванні ОСОБА_1 перебуває житловий будинок літ. «А», загальна площа - 252,1 кв.м., житлова площа - 133,6 кв.м. Господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Б», сарай літ. «В»; убиральня літ. «Д»; гараж літ. «Е», сарай літ. «Ж», навіс літ. «М», літній душ літ. «Н», господарський блок літ. «О», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, вигрібна яма №4, огорожа №5, вигрібна яма №6, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 . Право власності (користування) земельною ділянкою не оформлено, відсутній кадастровий номер. Площа земельної ділянки: 0,0365 га. До складу новоутворених об?єктів нерухомого майна належить житловий будинок літ. «А», загальна площа по будинку - 173,9 кв.м., житлова площа по будинку - 102,5 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 .

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року N 1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них".

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55 передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Так, ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 вказаного Закону України речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Отже, моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є державна реєстрація.

Частиною 4 статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Матеріали справи не містять документів на підтвердження законності проведення добудов (прибудови), внаслідок якої змінено площу спірного будинку.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про основи містобудування" реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій.

Статтею 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Статтями 27, 29, 31 вказаного Закону передбачено умови для забудови, в тому числі земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні фізичної особи, на що необхідно одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Отже, слід враховувати наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу на початок будівельних робіт, належним чином затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик.

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Таким чином, за змістом статей 357, 376 ЦК України, власник може самостійно здійснювати такі переобладнання об`єкта нерухомого майна, які не підпадають під ознаки реконструкції або перебудови, не суперечать закону, не порушують прав та охоронюваних інтересів інших осіб.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15.

Враховуючи наведене підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 356, 358, 364, 376 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Ірпінська міська рада Київської області про виділ в натурі частини житлового будинку з частиною господарських будівель та земельної ділянки, визнання права власності на виділену частину житлового будинку з частиною господарських будівель, як окремий об`єкт права власності - відмовити.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова