Ухвала

09 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 638/9189/20

провадження № 61-1222ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Харківської міської ради на постанову Полтавського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про відшкодування майнової шкоди у розмірі 65 673,19 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 65 673,19 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

16 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Романченко О. М. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення про судові витрати, в якій просив суд ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн при розгляді судом першої інстанції заяви відповідача про відстрочення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2021 року відмовлено адвокату Романченку О. М. в ухваленні додаткового рішення у цивільній справі № 638/9189/20 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про відшкодування майнової шкоди.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвала суду від 08 листопада 2021 року прийнята за наслідками розгляду заяви Харківської міської ради про відстрочення виконання рішення не є рішенням по суті позовних вимог, а постановлена у порядку вирішення питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, тому правові підстави для ухвалення судом додаткового рішення в порядку, передбаченому статтями 246, 270 ЦПК України, відсутні.

Не погодившись із ухвалою представник ОСОБА_1 - адвокат Романченко О.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2021 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Романченко О. М. про ухвалення додаткового судового рішення про судові витрати задоволено.

Ухвалено додаткове рішення у справі.

Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2022 року.

20 січня 2023 року Харківська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року та залишити в силі ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2021 року.

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Касаційному оскарженню не підлягають судові рішення у малозначних справах (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 65 673,19 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 х 100=268 400 грн).Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Заявник оскаржує постанову суду апеляційної інстанції, якою було ухвалено додаткове рішення у даній справі.

Отже, оскаржувана постанова Полтавського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року, ухвалена у справі, що є малозначною за законом.

Врахувавши усі обставини цієї справи, рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що наведені Харківською міською радою обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, є безпідставними, оскільки заявник не навів логічного обґрунтування таких посилань, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточними і подальшому оскарженню не підлягають.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківської міської ради напостанову Полтавського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про відшкодування майнової шкодивідмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов