ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/75/23 Справа № 202/8251/18 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Драпата Ольга Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна про встановлення факту родинних відносин, визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування та витребування спадкового майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Драпата О.М., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Н.А., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська І.Р. про встановлення факту родинних відносин, визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування та витребування спадкового майна.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_5 , після смерті якої залишилася спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 квітня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. 05 вересня 2016 року він звернувся за місцем проживання у м.Стрий Львівської області до приватного нотаріуса Палінської О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_5 08 вересня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Драпатою О.М. відкрито спадкову справу після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою від 05 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки зазначене спадкове майно відсутнє, бо було відчужене після смерті спадкодавця. У подальшому з реєстру прав власності на нерухоме майно стало відомо, що заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2016 року у справі №202/3677/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 за його позовом про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання за ним права власності. 14 липня 2016 року ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстрованого в реєстрі №2960, продав вищевказану квартиру відповідачу ОСОБА_3 12 серпня 2016 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Златовою Н.А., зареєстровано в реєстрі №9089, продав квартиру АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_1 . Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська 26 жовтня 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2016 року скасовано. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності у справі №202/3677/16-ц залишено без розгляду. У подальшому було з`ясовано, що існують розбіжності в документах на підтвердження родинних стосунків позивача із померлою тіткою, тому він вимушений звернутися до суду з приводу доведеності та встановлення даного факту. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2017 року встановлено, що позивач є племінником ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2017 року у справі №202/2886/17 про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 скасовано. Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Драпата О.М. про встановлення факту родинних відносин було залишено без розгляду, у зв"язку із наявність спору про право. У вказаній постанові роз`яснено ОСОБА_2 право звернутися до суду з позовом про встановлення юридичного факту на загальних підставах. ОСОБА_2 зазначає, що факт родинних відносин між ним та тіткою ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , де батьком зазначений ОСОБА_7 (рідний брат тітки - ОСОБА_5 ); відповіддю на запит державного архіву Дніпропетровської області, відповідно до якої у Книзі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського бюро ЗАГС є актовий запис від 05 травня 1938 року за №2238 про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини чоловічої статі на прізвище, ім`я " ОСОБА_8 ", батько " ОСОБА_9 , українець, ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати " ОСОБА_10 ", українка, 28 років, постійне місце проживання батьків м.Дніпропетровськ; свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 ; відповіддю на запит державного архіву Дніпропетровської області, якою надано копію актового запису про народження дитини жіночої статті на прізвище " ОСОБА_11 " з Книги реєстрації актів цивільного стану Поливанівської сільської ради Магдалинівськго району, де зазначено, що батьками дитини народженої ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_12 ., вік 24 роки, проживає в сел. Поліванівка, мати ОСОБА_13 , вік 23 роки, проживає в сел. Поліванівка (дані відображені мовою оригіналу та зі збереженням орфографії та скороченнями відповідно до даних актового запису). Таким чином, у звя"язку із розбіжностями у написанні прізвища рідних брата та сестри ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ( ОСОБА_14 ) у актових записах про народження, позивач не має можливості отримати у позасудовому порядку дублікат свідоцтва про народження своєї тітки. Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті тітки ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 на момент смерті спадкодавця було зареєстровано за нею. Інших спадкоємців, окрім позивача, ОСОБА_5 не мала. Оскільки вказана квартира АДРЕСА_1 була за рішенням суду зареєстрована за ОСОБА_4 , однак заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2017 року було скасоване, тому і реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 була безпідставна та, відповідно, і подальші договори купівлі-продажу спірної квартири від 14 липня 2016 року та від 12 серпня 2016 року №9089 є незаконними. Спадкове майно належить спадкодавцю з моменту його прийняття та він, як єдиний спадкоємець після тітки ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса через шахрайські дії відповідача ОСОБА_4 , який зареєстрував право власності на квартиру на підставі заочного рішення суду, яке у подальшому було скасоване. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є племінником ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати недійсною реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2017 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між продавцем ОСОБА_15 , ІПН НОМЕР_1 , та покупцем ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , посвідчений 14 липня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенською І.Р., зареєстровано в реєстрі 2960; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між продавцем ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , та покупцем ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , посвідчений 12 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Златовою Н.А., зареєстровано в реєстрі за №9089; визнати за ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , квартиру АДРЕСА_1 , на користь спадкоємця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 ; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 ; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2021 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є племінником ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між продавцем ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , та покупцем ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , посвідчений 14.07.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенською І.Р., зареєстровано в реєстрі 2960. Визнано за ОСОБА_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , квартиру АДРЕСА_1 , на користь спадкоємця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 . Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 . Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 . Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 . В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1724 грн. 20 коп. Стягнуто із ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1724 грн. 20 коп. Стягнуто із ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1724 грн. 20 коп.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2022 року внесено виправлення до вступної та резолютивної частини рішення та повного тексту рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2021 року у справі №202/8251/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Драпата О.М., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Н.А. та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська І.Р. про встановлення факту родинних відносин, визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування та витребування спадкового майна, та зазначено правильно у резолютивній частині рішення суду прізвище позивача " ОСОБА_2 " (т.3 а.с.143).

Вапеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 24 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі щодо позовних вимог про визнання факту родинних відносин, а в іншій частині позовних вимог - відмовити у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (т.1 а.с.11).

Згідно копії актового запису про народження дитини на прізвище, ім`я, по батькові " ОСОБА_11 " з книги реєстрації актів цивільного стану Поливанівської сільської ради Магдалинівського району, народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько - ОСОБА_12 , 24 роки, с.Поливанівка, мати - ОСОБА_13 , 23 роки, с.Поливанівка (т.2 а.с. 68, 69).

Згідно з фотокопією паспорта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с.Поливанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області (т.1 а.с.12).

Згідно з архівною довідкою від 23 вересня 2016 року №Б-218-2016, виданою Державним архівом Дніпропетровської області, у книзі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського бюро є актовий запис від 05 травня 1938 року №2238 про народження дитини чоловічої статі на прізвище " ОСОБА_16 ", батько - " ОСОБА_9 ", українець, 31 рік, мати " ОСОБА_10 ", українка, 28 років; постійне місце проживання батьків - м.Дніпропетровськ (т.2 а.с.67).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у м.Стрий Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.2 а.с. 66).

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м.Стрий Львівської області, є сином ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого міським бюро ЗАГС м.Стрий Львівської області, актовий запис 267 (т.1 а.с.245).

05 вересня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся за місцем проживання у м.Стрий Львівської області до приватного нотаріуса Палінської О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки - ОСОБА_5 (т.1 а.с. 239).

08 вересня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Драпатою О.М. відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 238-260).

З копії господарської книги Поливанівської сільської ради за 1950-1952 роки по домогосподарству ОСОБА_10 , 1908 року народження, колгоспниці колгоспу "Гігант", до складу сім`ї якої входили: дочка ОСОБА_5 , 1931 року народження, та син - ОСОБА_7 , 1938 року народження (т.3 а.с.10).

Таким чином, є доведеним факт, що ОСОБА_5 , 1931 року народження, та ОСОБА_7 , 1938 року народження, є рідними братом та сестрою, батьками яких були: батько - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_10 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунотваного висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин за ступенем споріднення "племінник-тітка" між ним позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено у ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З положень ч.3 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Встановлено, тітка позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.11).

Після її смерті залишилася спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 квітня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. (архівна фотокопія знаходиться в матеріалах справи 2/202/3677/18-ц, 202/350/2017 Індустріального районного суду, а також підтверджується відповіддю КП "ДМБТІ" на ім`я приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. (т.1 а.с.72).

Із спадкової справи №25/2016, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, 05 вересня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся за місцем проживання у м.Стрий, Львівської області до приватного нотаріуса Палінської О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_5 (т.1 а.с. 239).

08 вересня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Драпатою О.М. за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_17 , відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 248).

Постановою від 05 жовтня 2016 року позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , оскільки спадкове майно відсутнє та було відчужене після смерті спадкодавця (т.1 а.с. 259).

У справі встановлено, заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2016 року у справі №202/3677/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 . Визнано за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 31,0 кв.м. та житловою площею 16,3кв.м. В решті позовних вимог - відмовлено (т.1 а.с.116-118).

14 липня 2016 року ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстровано в реєстрі №2960, продав, а ОСОБА_3 купив вищевказану спірну квартиру (т.2 а.с. 84, 85).

12 серпня 2016 року ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Златовою Н. А., зареєстровано в реєстрі №9089, продав, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 155, 156).

Ухвалою Індустріального районного суду від 26 жовтня 2016 року заяву відповідача ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2016 року скасовано (т.1 а.с.120).

Ухвалою Індустріального районного суду від 25 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання за ним права власності, залишено без розгляду на підставі п.3, ч.1 ст.207 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання (т.1 а.с.121).

Відповідно до вимог ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.ч.1-5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Положеннями ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Таким чином, заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2016 року, відповідно до якого за ОСОБА_4 було визнано право власності на спірну квартир - скасовано, та ухвалою Індустріального районного суду від 25 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання за ним права власності, залишено без розгляду, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між продавцем ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , та покупцем ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , посвідченого 14.07.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенською І.Р., зареєстровано в реєстрі 2960, оскільки ОСОБА_4 не набув право власності на квартиру, та відповідно не мав права на відчуження вказаної квартири.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину із вищевказаних причин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , права власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті тітки - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В силу ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В силу ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За нормами ст.388 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ст. 330 ЦК України).

Стаття 388 ЦК України передбачає випадки та обставини, при яких власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача.

Пунктом 3 ч.1 ст.388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України.

Наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов`язок повернення майна за цим правочином. У зв`язку з цим не підлягають задоволенню позови власників (володільців) майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після правочину, визнаного недійсним. У відповідних випадках майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, позовів відповідно до статей 387-390 або глави 83 ЦК України, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини.

Отже, право власності на майно, яке було передане за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК. У такому випадку діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором, права відчужувати це майно. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з 12 серпня 2016 року та по теперішній час право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 серпня 2016 року, що був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.19).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 не мав правових підстав на відчуження спірної квартири, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , та витребував із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , на користь спадкоємця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 .

Стосовно позовних вимог позивача про скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , та в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , слід зазначити, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з 12 серпня 2016 року та по теперішній час право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 .

На теперішній час право власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 та за ОСОБА_4 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, а тому відсутні підстави скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , та за ОСОБА_4 , а отже, у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині повинно бути відмовлено.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність позовних вимог позивача, невідповідність висновків рішення суду фактичним обставинам справи є необгрунтованими та спростовуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2021 року скасувати в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , та в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Драпата Ольга Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна про встановлення факту родинних відносин, визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування та витребування спадкового майна скасувати в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , та в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова