21 березня 2023 року
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П..
при секретарі Литвиненко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення суми попередньої оплати товару, процентів, інфляційних втрат та трьох процентів річних, -
До Рівненського міського суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення суми попередньої оплати товару, процентів, інфляційних втрат та трьох процентів річних.
В обґрунтування позову вказує, що 16.02.2022 року позивачем ОСОБА_1 , через мережу Інтернет (маркетплейс - Prom.ua) було придбано у ОСОБА_2 , 6 протигазів разом із фільтрами, загальною сумою 4200 грн. (укладено договір купівлі товару) із способом оплати - післяплатою, доставкою ОСОБА_3 . Через військову агресія Російської Федерації проти України, з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, введено воєнний стан на всій території держави, тому отримати вказану посилку позивач зміг лише 10.03.2022 року.
У зв`язку із додатковою потребою протигазів на фронт, позивачем 27.03.2022 року, було додатково придбано 6 протигазів та 6 фільтрів до них, на загальну суму 7800 грн. (попередня повна оплата товару), які були ним оплачені на картковий рахунок ОСОБА_2 . Разом з тим, станом на сьогоднішній день, ОСОБА_2 вказане замовлення не виконав, товар не надіслав. На неодноразові нагадування позивача та прохання виконати замовлення або повернути кошти, ОСОБА_2 не реагує. 11.04.2022 року, позивач повідомив ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу і поставлено вимогу повернення грошових коштів. Лише 06.05.2022 року, за для уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_2 було повернуто 800 грн. на картковий рахунок позивача. Станом на сьогоднішній день, залишок боргу за ОСОБА_2 становить 7000грн., які останній добровільно повертати не збирається. У зв`язку з чим, позивач змушений звертатись із даним позовом до суду.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. В заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.
З матеріалів справи вбачається, що 27.03.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено усний договір купівлі-продажу товару - 6 протигазів та 6 фільтрів до них, на загальну суму 7800 грн. (попередня повна оплата товару).
27.03.2022 року ОСОБА_1 було здійснено оплату вартості товару у розмірі 7800 грн., що підтверджується копією квитанції № 1КА0- 6НА4-8В7Х-ЗЕМР від 27.03.2022 року.
ОСОБА_2 вказане замовлення не виконав, товар не надіслав. 11.04.2022 року, позивач повідомив ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу і поставлено вимогу повернення грошових коштів.
06.05.2022 року ОСОБА_2 було повернуто 800 грн. на картковий рахунок позивача. Залишок боргу за ОСОБА_2 становить 7000грн., які останній добровільно повертати не збирається.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За визначенням, що міститься у ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно частини першої ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Відповідно до ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ст.663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (стаття 664 ЦК України).
Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Позивачем було належним чином виконані всі умови Договору купівлі-продажу товарів від 27.03.2022 року, в частині повної попередньої оплати за товар на рахунок продавця (відповідача), що підтверджується Квитанцією №1КА0- 6НА4-8В7Х-ЗЕМР від 27.03.2022 року.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 не виконав умови договору, а саме не поставив позивачу товар - протигази та фільтри, що є порушенням істотних умов договору купівлі-продажу, а також не повернув позивачу сплачені грошові кошти в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.665 ЦК України у разі відмови продавця передати товар покупець має право відмовитись від договору купівлі-продажу.
У такому випадку в силу ч.3 ст.651 ЦК України договір відповідно є розірваним.
Відповідно до статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
11.04.2022 року, позивач повідомив ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням замовлення і поставлено вимогу повернення грошових коштів.
Однак, ОСОБА_2 в порушення умов укладеного договору зобов`язання щодо відправлення товару не виконав, грошові кошти в повному обсязі не повернув, тому з нього необхідно стягнути заборгованість за зобов`язанням в розмірі 7000 грн.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).
Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стороною позивача проведено розрахунок за період прострочення грошового зобов`язання, відповідно до якого: розмір процентів становить - 969,45 грн., інфляційних збитків - 927,58 грн., та 3% річних - 134,63 грн. за період з 11 квітня 2022 року по 30 листопада 2022 року.
Наданий розрахунок позивача, суд вважає арифметично вірним та приймає його до уваги.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Як зазначив позивач, його моральні страждання полягають у тому, що неправомірними діями відповідача, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінив у 2 000 грн. Зазначає, що внаслідок протиправної поведінки відповідача щодо невиконання договору купівлі-продажу товарів, не повернення суми попередньої оплати, позивач зазнав нервових переживань, почутті дискомфорту щодо здійснення шахрайських дій, витрачанні часу для розшуку персональних даних відповідача. Позивач був змушений звертатись в поліцію щодо здійснення шахрайства, збору доказів, звертатись за правничою допомогою до адвоката. У зв`язку з наведеним позивач втратив нормальний режим роботи та відпочинку, що позначилось на його стосунках із близькими людьми.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1ст. 1167 ЦК України).
Згідно з ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача, що призвело до моральних переживань.
При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4.
Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.
З огляду на положення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.
З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 2 000 грн. є співрозмірним.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
За змістом п.1. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.
Згідно ч. 8 вказаної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у його Постанові від 30 серпня 2018 року по справі №466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)»
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №372/1010/16-ц.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.
На виконання вищевказаних вимог, представником позивача було надано суду нижченаведених документів, а саме: договір про надання правничої допомоги №14 від 01.11.2022р. укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора Цуняка»; Додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №14 від 01.11.2022р. укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора Цуняка»; Звіт про виконання Договору надання правової допомоги адвокатом від 21.03.2022 року на суму 5000 грн., квитанцію №58072434 від 14.03.2023 року про оплату ОСОБА_1 послуг адвоката згідно договору №14.
Тобто, представником позивача, надано всі необхідні документи, які передбачені ч.3 ст.137, ст. 141 ЦПК та в термін відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України.
Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений представником на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони, та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги, які позивач поніс підлягають до задоволення, а саме стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5000.00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення суми попередньої оплати товару, процентів, інфляційних втрат та трьох процентів річних - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за зобов`язанням - 7000 грн., проценти за користування грошовими коштами - 969,45 грн., інфляційні втрати - 927,58 грн., 3% річних - 134,63 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., а всього 16 031,66 грн. (шістнадцять тисяч тридцять одну грн.., 66коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя Харечко С.П.