Провадження № 2/742/483/23
Єдиний унікальний № 742/855/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Короткої А.О.,

при секретарі судових засідань - Богуш Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представниця позивача - адвокатка Жовнер Оксана Миколаївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокаткою Жовнер О.М. подано до суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації та проживання останнього по АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що у шлюбі з відповідачкою ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . 14.01.2021 року шлюб між ними був розірваний, син залишився проживати з матір`ю, а батько брав участь у вихованні дитини та допомагав фінансово. Згодом стало відомо, що відповідачка віддала сина на виховання своїй матері - ОСОБА_5 , яка змушена була забрати собі на виховання дитину з метою забезпечення належного догляду за нею, оскільки ОСОБА_2 не справлялася самостійно через розгульний спосіб життя. Після розірвання шлюбу позивач у добровільному порядку платив щомісяця кошти на утримання сина, проте згодом ОСОБА_5 повідомила, що кошти, які ОСОБА_1 сплачує на утримання сина, використовуються відповідачкою на власні потреби. Коли позивач приходив до сина, то ОСОБА_2 не було поруч, а коли вона приходила, то була разом зі своїм співмешканцем в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, брутально висловлювалася на адресу своєї матері, а син завжди ставав свідком сварок.

ОСОБА_2 зловживає алкоголем та наркотичними речовинами, палить, не переймається фізичним та моральним станом дитини, разом зі співмешканцем дають дитині вживати алкогольні напої.

У судове засідання позивач та його представниця не з`явилися, проте подали до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримали та просили провести розгляд справи без участі сторони позивача (а.п. 62, 63).

Відповідачка у судове засідання не з`явилася також, проте подала заяву, згідно з якою позовні вимоги визнала та просила провести розгляд справи без її участі (а.п.64).

Представник органу опіки та піклування Прилуцької міської ради в судове засідання не з`явилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою просила провести розгляд без її участі, при цьому врахувати висновок органу опіки та піклування Прилуцької міської ради (а.п.52).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.06.2019 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.п.16).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.01.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.п.28).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_2 від 12.05.2022 року, 12.05.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб (а.п.17).

Відповідно до копій сертифікатів серії РРТ №320342 та серії 10ААЖ №318510 ОСОБА_1 психічних розладів не має, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає (а.п.18,19).

З копії службової характеристики вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі. До виконання службових обов`язків ставиться завжди належним чином, користується повагою серед товаришів, зберігає службову субординацію (а.п.20). Має постійний дохід, що підтверджується копією довідки про доходи (а.п.21).

Відповідно до копії довідки-характеристики №024/1-09 №272 від 09.02.2023 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за час проживання за вказаною адресою зарекомендував себе з позитивної сторони. Перебуває на службі в ЗСУ. Проживає з дружиною, має сина ОСОБА_3 , який проживає з бабусею (а.п.29).

Згідно з копією довідки №78 від 30.12.2022 року ОСОБА_3 відвідує ДНЗ КТ №26. Завжди охайний, повністю забезпечений навчальним приладдям та іншими необхідними речами. Батько приймає участь у вихованні дитини, завжди цікавиться життям сина у дошкільному закладі (а.п.27).

На підтвердження добровільної сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_1 надав копії квитанцій (а.п.35-38, 42) та копії документів, які підтверджують додаткові витрати на дитину (а.п.39-41).

Своїми заявами від 06.10.2022 року ОСОБА_2 повідомила Новоархангельський районний відділ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), що станом на 01.10.2022 року аліменти на утримання сина сплачувалися ОСОБА_1 своєчасно і в повному обсязі, заборгованість відсутня. Крім того, просила повернути виконавчий документ, оскільки немає необхідності у примусовому стягненні аліментів (а.п.43,44).

З копії акта оцінки потреб сім`ї/особи №271 від 22.12.2022 року та з копії висновку оцінки потреб сім`ї вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховується у бабусі по материній лінії. Стан здоров`я батька дитини не перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. ОСОБА_1 має позитивний емоційний стан, намагається створити позитивний мікроклімат в сім`ї. умови для проживання дитини у помешканні батька створені у повній мірі (а.п.22-25, 26).

Відповідно до копії акта обстеження умов проживання сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 , за даною адресою проживає ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_7 . Батько дитини та його дружина офіційно працевлаштовані. Батько прагне, щоб дитина проживала з ним. Згідно з документами батько може забезпечувати та виховувати ОСОБА_3 . Умови проживання для дитини створені (а.п.57).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Прилуцької міської ради №02-16/1860 від 16.03.2023 року орган опіки та піклування Прилуцької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 . При цьому батькові хлопчика не слід чинити жодних перешкод стосовно його спілкування з матір`ю (а.п.53-54).

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предметом спору у даній справі є визначення місця проживання дитини.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

У постанові від 13 травня 2020 року (справа № 686/20582/19-ц) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з частиною 4 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Стаття 19 Сімейного кодексу України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У пункті 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Таким чином, враховуючи перш за все інтереси дитини, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , подані докази в їх сукупності, беручи до уваги можливості батька забезпечувати належні умови для виховання та розвитку дитини, її духовного та фізичного розвитку, а також зважаючи на те, що мати дитини не заперечує проти проживання дитини з батьком, то суд вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 саме з батьком - ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та ст.29 ЦК України, ст.19, 141, 160, 161 СК України, керуючись ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ), представниця позивача - адвокатка Жовнер Оксана Миколаївна (РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ), до ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області (юридична адреса: вул.Незалежності, буд.82, м.Прилуки, Чернігівська область, 17500), про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 27.04.2023 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анна КОРОТКА