справа № 274/6732/22
провадження № 2/0274/421/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

07.03.2023 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2022 року позивачка в особі представника - адвоката Григоришиної В.В. звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка є власником вищезазначеного будинку. Відповідачка - її дочка, у зазначеному будинку не проживає з жовтня 2021 року. Місце її перебування позивачці невідомо. Факт реєстрації відповідачки в належному позивачці будинку заважає повноцінно ним користуватися, змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2020 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін ( а.с.30-31).

Представник позивачки ОСОБА_6 звернулася до суду з письмовою заявою в якій вказала, що позов підтримує повністю, просить справу розглянути в її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка, у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надала, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про дату, час та і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином за останньою відомою суду адресою, в судове засідання не з"явилися, причину неявки суду не повідомили.

Суд, за письмовою згодою представника позивачки, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозап

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як передбачено ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2013 року являється власницею житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Відповідно до довідки Відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради №5386 від 16.09.2022 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 11).

Факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 підтверджується актом МКВЖРЕП №7 від 21.09.2022 року (а.с. 12).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не являється власником будинку АДРЕСА_1 , не проживає в будинку, витрати пов`язані з утриманням майна не несе.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 156 Житлового кодексу України (далі ЖК України), члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.

Аналогічні положення містяться і у частині 1 статті 405 ЦК України.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Проте відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Наведена норма регулює правовідносини між власником житла та членом його сім`ї з приводу користування цим житлом. При вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причин такої відсутності.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2016 року у справі № 825/1335/13-а, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачка без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації, а тому є всі підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М.Вдовиченко