Справа №: 148/2076/22
Провадження № 2/148/150/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку з повідомленням сторін в м. Тульчин цивільну справу за позовом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області до ОСОБА_1 , третя особа Тульчинська міська територіальна громада про відшкодування матеріальної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Тульчинська міська територіальна громада про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.07.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Вказаною постановою суду встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії № 000213 від 22.04.2022, ОСОБА_1 22.04.2022 близько 20:00 год., в заборонений нерестовий період, здійснював незаконний вилов риби в річці П. Буг, Ладижинське водосховище, поблизу с. Маньківка Тульчинського району Вінницької області, забороненим знаряддями лову хваткою 1 шт., в результаті чого, виловив цінні види риби: окунь 30 екз., вагою 1,4 кг., плітка - 1 екз., вагою 0,1 кг., загальною вагою 1,5 кг., чим наніс збитки рибному господарству України на суму 96424,00 грн. Указаними діями ОСОБА_1 порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Держкомрибгоспу України від 15.02.1999 року № 19, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП. Оскільки питання стягнення заподіяної матеріальної шкоди вказаною постановою суду не вирішувалося, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь держави заподіяну майнову шкоду в сумі 96424,00 грн та сплачений позивачем судовий збір в сумі 2481,00 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 (а.с.23) не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.43-44).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку (а.с.46,47), у судові засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Від представника третьої особи голови Тульчинської міської ради Весняного В.М. надійшло клопотання про проведення розгляду справи у відсутності представника третьої особи, за наявними у матеріалах справи документами, позов підтримують та наполягають на його задоволенні.

У відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідно до частин 1-2 статті 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що згідно постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.07.2022 року відповідача визнано винними в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Відповідно вказаної постанови заподіяна шкода рибному господарству України складає 96 424,00 грн., однак не стягнута в межах справи про адміністративне правопорушення, оскільки перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян у 5672 разів.

Даний розрахунок проведено з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».

Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За приписами ст. 3 Закону України «Про тваринний світ», об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки, тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

У статті 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» зазначено, що добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування.

За змістом ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади.

У відповідності до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що відповідач добровільно завдану ними шкоду не відшкодував, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені до відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2481,00 грн, відповідно до платіжного доручення (а.с.1)

Керуючись Законом України «Про тваринний світ», Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» ст. ст. 541, 1166 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-82, 133, 141, 235, 247, 258-259, 263-265, 268, 271-273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області до ОСОБА_1 , третя особа Тульчинська міська територіальна громада про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави в особі Тульчинської міської територіальної громади майнову шкоду, заподіяну внаслідок незаконного вилову риби в сумі 96 424,00 грн (Дев`яносто шість тисяч чотириста двадцять чотири) гривні, зарахувавши кошти на рахунок UA0002810, код класифікації доходів бюджету: 24062100, отримувач: ГУК у Вінницькій обл./м. Тульчин/24062100, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області, , вартість судового збору в сумі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню, зарахувавши кошти на рахунок НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О.Дамчук