Справа № 585/1782/23
Номер провадження 2/585/524/23
У Х В А Л А

11 травня 2023 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О. розглянувши заяву представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротакт» - Петрюка Сергія Леонідовича про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротакт», поданий їх представником - Петрюком Сергієм Леонідовичем до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), -

в т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, по якому просить: стягнути грошові кошти у розмірі 335 063,00 грн. та понесені судові витрати.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_1 .. Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 ухилився від укладення договорів оренди земельних ділянок та безпідставно у себе утримує грошові кошти позивача, передані йому під розписку у якості авансу. Не зважаючи на отримання від позивача претензії, продовжує ухилятись від повернення грошових коштів. За наведених обставин представни позивача вважає, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви та заявою про забезпечення позову, приходжу до висновку, що в задоволенні заяви, відповідно до статей 149-150, 153 ЦПК України, з урахуванням роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів фізичної або юридичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із заяви вбачається, що в якості забезпечення позову представник позивача просить застосувати такий вид забезпечення, як арешт всього майна, а також грошових коштів, які належать ОСОБА_1 .

Разом з тим, у заяві не конкретизовано, на яке саме майно слід накласти арешт; докази наявності рухомого та нерухомого майна у власності ОСОБА_1 , його вартість; наявності грошових коштів на рахунках банків, розмір тощо.

Представником позивача не надано доказів того, що ОСОБА_1 взагалі на праві власності належить будь-яке майно, як рухоме, так і нерухоме, хоча арешт майна може бути застосований судом лише щодо конкретного майна.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачем від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, щодо неможливості самостійно визначити конкретне майно та його вартість, що, на думку заявника, можуть зробити тільки органи ВДВС, є неприйнятними, оскільки насьогодні інформація за об`єктом нерухомого майна або суб`єктом речового права може бути надана в електронній формі (за умови ідентифікації такої особи з використанням електронного цифрового підпису (ЕЦП) чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи) або в паперовій формі. При цьому, якщо громадянин чи юридична особа хоче отримати відповідну інформацію в паперовій формі, потрібно звернутися до надавача такої інформації державного реєстратора прав на нерухоме майно, уповноваженої особи найближчого Центру надання адміністративних послуг або нотаріуса.

Таке право громадян та юридичних осіб врегульоване Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та відповідними підзаконними актами.

Таким чином, оцінивши обґрунтованість та співмірність вимог представника позивача щодо забезпечення позову з обсягом позовних вимог, а також наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, приходжу до висновку, що представником позивача не надано достатніх доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, як і не доведено суду відомостей про наявність у відповідача, рухомого, нерухомого майна чи грошових коштів, його вартості, не вказано місце знаходження майна, його реквізити, яке перебуває у власності відповідача, що позбавляє суд можливості визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами. у зв`язку з чим заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-157, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротакт» - Петрюка Сергія Леонідовича про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Роменського міськрайонного суду Г. О. Цвєлодуб