Справа № 694/2313/22 провадження № 2/694/2/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.02.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» (адреса реєстрації: пл. Троїцька, 2, м. Дніпро, 49000, , електронна адреса: , тел. (0562) 31 04 38) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про стягнення боргу за договором,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 62560,89 грн. та судові витрати у розмірі 2681.00 грн., а саме витрати за сплату судового збору у розмірі 2481.00 грн. та поштові витрати в сумі 200 грн..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між АТ АКБ «Конкорд» та ОСОБА_1 було укладено договір платіжної картки №92.023390 від 29.09.2021 року. Відповідачем було активовано картковий рахунок НОМЕР_3 та отримано платіжну картку. Підписавши заяву про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки відповідач приєднався до Публічного договору та підтвердив ознайомлення та згоду з умовами Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АКБ Конкорд», а також підтвердив ознайомлення та згоду з тарифами позивача. Однак внаслідок помилки у роботі процесінгованого центру, в період 12.052022 року - 13.05.2022 року по картці, клієнтом були ініційовані операції покупки (76шт. по 643.60 грн.) в торгівельній точці та платіж в додатку на чужу карту в сумі 700.00 грн. Дані операції були виконані без перевірки залишку за рахунком, тому при розрахунку з МПС були списані дебетові транзакції зі статусом (списання без перевірки залишку на балансі). Причина виконання авторизації без перевірки залишку - технічний збій на стороні CTS, тобто клієнт отримав фінансові послуги за ММС 6211 (послуги брокерів). Внаслідок тимчасової недоступності CTS, клієнт зміг виконати операції без залишку коштів на рахунку на загальну суму 621 доларів США, що призвело до виникнення несанкціонованої заборгованості в розмірі 47441,19 грн.. Наявність помилки у роботі процесінгованого центру позивачем самостійно було виявлено. Крім того, позивачем було нараховано 6,5 % на місяць від суми простроченої/несанкціонованої заборгованості. Таким чином, станом на 12.10.2022 року плата за несанкціоновану заборгованість становить 15119,70 грн., тому разом сума заборгованості перед позивачем становить 62560,89 грн. Факт перерахування відповідачем коштів та його заборгованості підтверджується випискою по особовому рахунку з відображенням всіх проводок, часу її списання та виведення залишку.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2022 року справу передано для розгляду судді Сакун Д.І.

Ухвалою від 28.12.2022 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді від 19.01.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції відмовлено.

Ухвалою суду від 25.01.2023 року вирішенорозгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням та викликом сторін.

Представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи без їх участі.

В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час та дату був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що між АТ АКБ «Конкорд» та ОСОБА_1 було укладено договір платіжної картки №92.023390 від 29.09.2021 року. Відповідачем було активовано картковий рахунок НОМЕР_3 та отримано платіжну картку. Підписавши заяву про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки відповідач приєднався до Публічного договору та підтвердив ознайомлення та згоду з умовами Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АКБ Конкорд», а також підтвердив ознайомлення та згоду з тарифами позивача.

Приєднавшись до умов договору, сторони досягли згоди щодо всіх істотних його умов, а саме: валютою рахунку є українська гривня, сума ліміту кредитування -максимальна сума кредитного ліміту, що зазначений у тарифах Банку і буде зазначений у мобільному додатку, пільговий період 62 днів і нарахування процентів відбувається за процентною ставкою 0.00001% річних.

Підписавши заяву про надання кредиту/кредитний договір та приєднавшись до публічного договору, відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з умовами публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «АКБ «Конкорд» на умовах, зазначених в публічному договорі та розміщених на офіційному сайті ПАТ «АКБ «Конкорд».

Відповідно до службової записки менеджера проектів департаменту розробки продуктів та технологій для роздрібних клієнтів вбачається, що в період 12.052022 року (22.21) - 13.05.2022 року (4.41) по картці, клієнтом були ініційовані операції покупки (76шт. по 643.60 грн.) в торгівельній точці www.capital.comта p2pплатіж в додатку NEOBankна чужу карту в сумі 700.00 грн. Дані операції були виконані без перевірки залишку за рахунком, тому при розрахунку з МПС були списані дебетові транзакції зі статусом (списання без перевірки залишку на балансі). Причина виконання авторизації без перевірки залишку - технічний збій на стороні CTS, тобто клієнт отримав фінансові послуги за ММС 6211 (послуги брокерів). Внаслідок тимчасової недоступності CTS, клієнт зміг виконати операції без залишку коштів на рахунку на загальну суму 621 доларів США, що призвело до виникнення несанкціонованої заборгованості в розмірі 47441,19 грн. Проаналізувавши операції за рахунком з платіжною карткою, виявлено, що клієнт постійно користувався послугами сайту www.capital.com та дані операції були ініційовані з введенням даних картки. З цієї причини Банк не мав змоги проводити претензійну роботу щодо повернення коштів через МПС, тому що це були клієнтські операції.

Факт перерахування відповідачем коштів та його заборгованості підтверджується випискою по особовому рахунку з відображенням всіх проводок, часу її списання та виведення залишку.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКБ «Конкорд»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ «АКБ «Конкорд» надано анкету-заяву про відкриття рахунку та надання банківських послуг, тарифний пакет на випуск та обслуговування банківських платіжних карток та Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АКБ «Конкорд».

Як вбачається із анкети-заявипро відкриття рахунку та надання банківських послуг,остання підписана відповідачем. Відповідно до п.7 анкети-заяви відповідач погодився, що всі істотні умовинадання та користування кредитом, які не врегульовано анкетою-заявою, врегульовуються Публічним договором. Сама анкета-заява, яка підписана відповідачем, не містять будь-яких даних про розмір плати за несанкціоновану заборгованість.

Відповідно до п. 9 анкети-заявипро відкриття рахунку та надання банківських послуг відповідач просить банк після підписання даної анкети просить направити в Мобільний додаток цю заяву-анкету, Публічний договір та тарифний пакет на випуск та обслуговування банківських платіжних карток.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Публічний договір розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Публічного договору, а також те, що вказані документи на момент підписання заяви відповідачем взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати плати за несанкціоновану заборгованість у розмірі 15119,70 грн..

Наданий позивачем Публічний договір не містить підпису позичальника та взагалі є не повним (не має кінцівки та більшої частини пунктів).

Відтак, наданий позивачем Публічний договір, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою заяви-анкети й щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов та правил (встановлення плати за несанкціоновану заборгованість), якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З наведених підстав, суд дійшов висновку про те, що банк не довів, що саме наданий Публічний договір є складовою кредитного договору (заяви-анкети) і що саме ці умови відповідач мав на увазі, підписуючи заяву, та відповідно брав на себе зобо`язання зі сплати за несанкціоновану заборгованість в обумовленому позивачем розмірі, плати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкції за порушення зобов`язань за кредитним договором.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17(провадження№ 14-131цс19).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Оскільки позивачем не надано доказів, що саме з наявним в матеріалах справи Публічним договором, який не містить підпису відповідача, останній був ознайомлений, а відтак їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості за порушення зобов`язань за кредитним договором.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від

18 липня 2006 року).

У контексті вказаної практики Верховного Суду, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню - в частині стягнення заборгованості в розмірі 47441,19 грн..

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат підлягає пропорційно задоволеним позовним вимогам - 1883,08 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення поштових витрат, суд відмовляє у задоволенні стягнення даних витрат, в зв`язку з тим, що зазначені витрати не відносяться до судових витрат, передбачених ст. 133 ЦПК України.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 207, 526, 530, 610, 612, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.12, 81, 82, 137, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» (адреса реєстрації: пл. Троїцька, 2, м. Дніпро, 49000, , електронна адреса: , тел. (0562) 31 04 38) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про стягнення боргу за договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» (, МФО 307350, НОМЕР_4 в АТ «АКБ Конкорд») заборгованість в сумі 47441,19 грн. (сорок сім тисяч чотириста сорок одна гривня дев`ятнадцять копійок) та витрати за сплату судового збору в сумі 1883,08 (одна тисяча вісімсот вісімдесят три гривні вісім копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Звенигородським районним судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 09.02.2023.

Суддя Д.І. Сакун