ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2550/23 Справа № 210/2689/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позовуу цивільній справі №210/2689/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ Державної реєстрації речових прав нерухомого майна Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дацко Ярослав Олексійович, про захист порушеного права на житло за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року (суддя Скотар Р.Є.),

в с т а н о в и в:

15 серпня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року було накладено арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Арешт зазначеної квартири було накладено за заявою про забезпечення позову позивача ОСОБА_7 в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ Державної реєстрації речових прав нерухомого майна Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дацко Я.О., про захист порушеного права на житло. 17 травня 2017 року судом було ухвалено рішення у вказаній справі, яким вимоги позивача були задоволені частково, а саме визнано недійсним з моменту укладання договір купівлі-продажу квартири, а також скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру, зареєстровану за ОСОБА_4 . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року зазначене рішення суду залишене без змін. Квартира АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2002 року. Квартира АДРЕСА_3 з вказаною адресою належала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору дарування. В даному випадку договір дарування квартири АДРЕСА_3 є наступним після укладеного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який судом визнано недійсним, що виключає потребу в забезпеченні позову. Зазначили, що потреба в забезпеченні позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 відпала, оскільки була актуальна на момент подання позову через потенційне утруднення виконання рішення суду, проте така загроза повністю зникла станом на даний час. Скасування заходів забезпечення позову позивача шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_3 не створить будь-яких правових наслідків як для позивача, так і для інших учасників справи, крім заявника та його дружини щодо безперешкодного здійснення права власності відносно цієї квартири. Крім того, належним способом захисту порушеного права власності є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом пред`явлення виндикаційного позову. Просили суд скасувати заходи забезпечення позову арешт нерухомого майна, накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Із вказаною ухвалою не погодились ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та оскаржили її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, порушує норми матеріального та процесуального права. Посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, зазначає, що в частині того, що ризики та підстави, що були перелічені в ухвалі про забезпечення позову не відпали та продовжують існувати і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, треба розглядати у сукупності зі змістом частини 8 статті 158 ЦПК України, яка конкретизує дану умову, а саме за наявності відкритого виконавчого провадження. Проте, виконавче провадження у даній справі не відкрито. У розумінні статті 319 ЦК України перебування квартири АДРЕСА_3 в арешті обмежує їх у здійсненні права власності шляхом вільного розпорядження нею на власний розсуд. При цьому, скасування заходів володіння та розпорядження нею, забезпечення позову шляхом зняття арешту з квартири не створить будь-яких правових наслідків як для позивача, так і інших учасників даної справи. Вважає, що оскільки рішення суду першої інстанції набуло законної сили 19 березня 2019 року, тому потреба в забезпеченні позову в частині накладення арешту на квартиру відпала, а обставини, що зумовили застосування змінились, оскільки були актуальні на момент подання вказаного позову через потенційне утруднення виконання рішення суду, проте така загроза повністю зникла на даний час. Оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, то з урахуванням частини 8 статті 158 ЦПК України необхідність заходів забезпечення позову відпала. Вважає, що ризики та підстави для перебування квартири в арешті перестали існувати з моменту набрання рішення суду першої інстанції законної сили, яким в частині визнання договору дарування вказаної квартири відмовлено.

Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 та та його представник ОСОБА_9 судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення.

ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення інформації на офіційному сайті суду.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені шляхом розміщення інформації на офіційному сайті суду.

Представники третіх осіб: Відділу Державної реєстрації речових прав нерухомого майна Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватного нотаріусу Криворізького нотаріального округу Дацко Я.О. в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про свідчать довідки про доставку електронного листа.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в червні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ Державної реєстрації речових прав нерухомого майна Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дацко Я.О., про захист порушеного права на житло (а.с. 1-4, том 1).

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року заяву позивача ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 92, том 1).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ Державної реєстрації речових прав нерухомого майна Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дацко Я.О., про захист порушеного права на житло задоволено частково. Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 17 жовтня 2005 pоку, укладений між ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , в інтересах яких діяв ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріальною округу Дацко Я.О., зареєстрований в реєстрі №15449. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_5 , зареєстровану за ОСОБА_4 (а.с. 11-15, том 2).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишені без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року залишено без змін. (а.с. 26-32, том 3).

Листом від 10 листопада 2022 року від Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомлено, що станом на 10 листопада 2022 року до органу ДВС ОСОБА_7 або його представник ОСОБА_11 із заявою про відкриття виконавчого провадження у справі № 210/2689/15-ц не звертались, виконавчі провадження у справі не відкривались (а.с. 160, том 3).

Відмовляючи в задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вказаної заяви та того, що заявник не надав докази, які б свідчили про те, що вжиті заходи забезпечення позову призвели до наслідків, не передбачених цим Кодексом.

Таке рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Забезпечення позову це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Отже, заходи забезпечення позову за своєю правовою суттю є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За змістом частини 6 статті 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Відповідно до частин 7, 8 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить проте, що суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

Крім того, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову.

Виконання судового рішення є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

Судом встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_5 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 17 жовтня 2005 pоку, укладений між ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , в інтересах яких діяв ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріальною округу Дацко Я.О., зареєстрований в реєстрі №15449. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_5 , зареєстровану за ОСОБА_4 .

Звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилалися на те, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_6 обмежує їх у здійсненні права власності шляхом вільного володіння та розпорядження нею на власний розсуд.

Відповідно до вимог процесуального закону клопотання про скасування заходів забезпечення позову має бути вмотивованим.

Суд наділений правом скасувати заходи забезпечення позову лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

З матеріалів справи видно, що на підтвердження доводів, викладених в клопотанні про скасування заходів забезпечення позову, суду не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про наявність підстав для скасування в повному обсязі вжитих судом заходів забезпечення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що рішення суду на даний час не виконано, і відповідно скасування вжитих судом заходів забезпечення може призвести до вчинення дій, що ускладнять або зроблять неможливим виконання рішення суду в подальшому.

Ураховуючи, що доводи заяви про скасування заходів забезпечення позову не в повній мірі знайшли своє підтвердження, а заявником не надано доказів того, що потреба в забезпеченні позову відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону приводить до висновку, що суд першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених статтею 158 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування такого заходу забезпечення позову, застосованого судом на підставі ухвали суду від 12 листопада 2015 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Водночас, суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам, що відмова у скасуванні заходів забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову (частина 6 статті 158 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста