ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року м. Чернівці Справа №727/9540/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: державне підприємство «Сетам», приватний виконавець Доготар Микола Вікторович, ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 травня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Смотрицького В.Г., дата виготовлення повного тексту рішення 06 травня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Доготара М.В., ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів та акту приватного виконавця про проведені електронні торги, скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсними електронні торги (реєстраційний номер лота 460142), що відбулися 25 січня 2021 року з продажу п`ятикімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 .

Скасовано протокол проведення електронних торгів від 25 січня 2021 року № 523269, складений за результатами електронних торгів з продажу п`ятикімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 .

Провадження №22-ц/822/232/23

Скасовано акт приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготаря М.В. про проведені електронні торги від 02 лютого 2021 року.

Скасовано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 03 лютого 2021 року, номер 40383171, про проведену державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, вчинений на підставі рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу М.Д., від 03 лютого 2021 року, індексний номер: 56436132.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 травня 2022 року стягнуто пропорційно з ДП «Сетам», приватного виконавця Доготаря М.В., ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору по 1 365,33 грн з кожного.

Відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в поновленні пропущеного строку на подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу.

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, залишено без розгляду.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 29 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 травня 2022 року задоволено частково.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 травня 2022 року скасовано.

Розподіл судових витрат змінено.

Постановою Верховного Суду від 25 січня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 липня 2022 року скасовано.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2022 року залишено в силі.

Справу направлено до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 травня 2022 року.

Вирішено питання щодо розподілу понесених судових витрат.

Не погоджуючись із додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 травня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили вказане рішення в частині відмови в поновленні пропущеного строку на подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу та залишення без розгляду їх заяви про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, скасувати й поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропущений з поважних причин строк подачі доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат на адвокатські послуги та стягнути пропорційно з відповідачів на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30000 грн (по 10000 грн з кожного відповідача).

Апеляційна скарга мотивована тим, що 01 жовтня 2021 року позивачами укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Кучерявою Н.М. Договір було укладено до завершення підготовчого засідання у справі. Адвокатом було підготовлено позов у новій редакції, в результаті чого було правильно сформульовані та збільшені позовні вимоги, додатково сплачено судовий збір в сумі 1816 грн, подані клопотання про залучення третіх осіб, про забезпечення позову. У новій редакції позову було вказано, що витрати на правову допомогу складають орієнтовно 30000 грн, з яких 15000 грн перераховані адвокату Кучерявій Н.М.

17 березня 2022 року адвокатом Кучерявою Н.М. була подана заява про подачу доказів понесення судових витрат на правничу допомогу, де зазначалось, що докази будуть подані до суду протягом 5 днів з дня ухвалення рішення.

Також наголошують, що оскільки повний текст рішення отримано 12 квітня 2022 року, акт про надані послуги з врахуванням необхідності складання заяв про виправлення описки та винесення додаткового рішення підписаний 14 квітня 2022 року, 15 квітня 2022 року подано заяву про ухвалення додаткового рішення, а тому були поважні причини для поновлення пропущеного 5 денного строку подачі доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат.

Таким чином, судом апеляційної інстанції здійснюється перегляд додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині відмови у поновлені пропущеного встановленого законом процесуального строку та залишення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу без розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у справі, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і залишення заяви без розгляду суд першої інстанції зазначив, що заявниками не було надано суду відповідних доказів на підтвердження поважності причин для поновлення пропущеного строку на подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу, а такі докази подані заявниками поза межами встановленого законом строку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає, що рішення наведеним вимогам закону відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду позовну заяву в новій редакції, де крім іншого, зазначили, що витрати на правову допомогу орієнтовно складатимуть 30 000 грн (т.1 а.с.76-80).

17.03.2022 року адвокатом Кучерявою Н.М. подано до суду заяву, в якій повідомлено суд, що докази понесення позивачами судових витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення (а.с.110).

01.04.2022 року Шевченківським районним судом м. Чернівці ухвалено рішення по суті спору та проголошено його вступну і резолютивну частини (а.с.123).

15.04.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направили до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просили поновити пропущений з поважних причин строк подачі доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат на адвокатські послуги та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на їх користь витрати по сплаті судового збору в сумі 4 086 грн та на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 грн.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку на подання доказів підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу вказували, що рішення суду від 01.04.2022 року отримали тільки 12.04.2022 року, а акт приймання-передачі наданих послуг було складено 14.04.2022 року та включено в нього послуги зі складання заяв про виправлення описки в рішенні суду.

Апеляційний суд розглянувши подану апеляційну скаргу на додаткове рішення, проаналізувавши наведені обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання заяви виходить з наступного.

У п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першійтретій ст.134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За правилами ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, зокрема, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У статті 246 ЦПК України зазначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

За неведеного вбачається, що сторона, яка хоче заявити про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, повинна надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України, тобто протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Таким чином, законодавцем визначено процесуальний наслідок незаявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та підтримані 17 березня 2020 року Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в рамках справи №520/8309/18.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої ст.83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів зазначає, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами частин першої, третьої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Дійсно, заявниками подано до суду першої інстанції докази на підтвердження понесених ними витрат на оплату правничої допомоги разом зі звітом, проте це відбулося із пропуском встановленого законом п`ятиденного строку. Водночас, у поданій заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 навели на підтвердження поважності причин пропуску такого строку отримання повного тексту судового рішення 12.04.2022 року та необхідністю складання акту про надані послуги адвоката, до яких слід було включити оплату послуг адвоката після ухвалення рішення суду по суті спору.

Викладені заявником підстави для поновлення пропущеного строку не підтверджують поважність причин такого пропуску, оскільки несвоєчасне подання доказів зумовлене, з огляду на доводи, наведені заявником, не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру, а саме отриманням повного тексту рішення суду 12.04.2022 року та виготовленням звіту (акту) про надані послуги лише 14.04.2022 року, при чому, із послугами адвоката, які не охоплені його процесуальними діями на час подання 17.03.2022 року заяви і до ухвалення 1 квітня 2022 року оскаржуваного рішення.

Отже, в суду першої інстанції станом на момент постановлення оскаржуваного судового рішення не існувало правових підстав для поновлення пропущеного строку подання доказів, а відповідно і для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів наголошує, що заявники повинні були подати докази на підтвердження понесення ними витрат після ухвалення рішення від 01.04.2022 року, однак такі докази надали суду через 14 днів після, хоча процесуальним законом визначено строк тривалістю 5 днів. Судом відмовлено у визнанні таких причин поважними, у зв`язку із чим ухвалено правомірне рішення, яким заяву залишено без розгляду.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 травня 2022 року в оскаржувані частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий підпис /Лисак І.Н./

Судді підписи /Одинак О.О., Перепелюк І.Б./

З оригіналом згідно: суддя Лисак І.Н.