печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2023 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань - Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Національний банк України, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана справа.

Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ) вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-який спосіб права вимоги (їх будь-яку частину), майнові права або будь-які інші права за:

Кредитним договором № 602-Ф від 31.05.2006 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_1 (правонаступником якого є ОСОБА_2 );

Кредитним договором № 1054-Ф від 24.12.2007 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «СВЕДБАНК ІНВЕСТ» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_2 ;

Кредитним договором № 340-Ф від 08.06.2005 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_1 (правонаступником якого є ОСОБА_2 );

Кредитним договором № 380 від 27.07.2005 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ТОВ «КАВИЦЬКИЙ» (правонаступником якого є ОСОБА_2 );

Кредитним договором № 379-Ф від 27.07.2005 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_3 (правонаступником якої є ОСОБА_4 );

Кредитним договором № 377-Ф від 27.07.2005 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_5 (правонаступником якого є ОСОБА_4 );

Кредитним договором № 378-Ф від 27.07.2005 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_6 (правонаступником якої є ОСОБА_4 );

Кредитним договором № 601-Ф від 31.05.2006 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_7 (правонаступником якої є ОСОБА_4 );

Кредитним договором № 599 від 30.11.2007 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ТОВ «КАВИЦЬКИЙ»;

а також права вимоги (або будь-якої їх частини) та будь-які інші права за забезпечувальними договорами по вказаним вище кредитним договорам.

- заборони Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ) вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів торгів, в тому числі електронних, в тому числі, але не виключно, електронних торгів (номер аукціону № GFD001-UA-222, лот№ GL16N021661), або будь-яких інших торгів з продажу активів Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ), а саме: права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитним договором № 602-Ф від 31.05.2006 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС- ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_1 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ); права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитним договором № 1054-Ф від 24.12.2007 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «СВЕДБАНК ІНВЕСТ» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_2 ; права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитним договором № 340-Ф від 08.06.2005 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС- ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_1 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ); права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитним договором № 380 від 27.07.2005 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ТОВ «КАВИЦЬКИЙ» (правонаступником якого є ОСОБА_2 ); права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитним договором № 379-Ф від 27.07.2005 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_3 (правонаступником якої є ОСОБА_4 ); права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитним договором № 377-Ф від 27.07.2005 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_5 (правонаступником якого є ОСОБА_4 ); права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитним договором № 378-Ф від 27.07.2005 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_6 (правонаступником якої є ОСОБА_4 ); права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитним договором № 601-Ф від 31.05.2006 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_7 (правонаступником якої є ОСОБА_4 ); права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитним договором № 599 від 30.11.2007 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ТОВ «КАВИЦЬКИЙ»; права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за забезпечувальними договорами по вказаним вище кредитним договорам.

Заява обґрунтовувалась тим, що у провадженні Київського апеляційного суду перебувала справа №757/61632/16-ц за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «КАВИЦЬКИЙ», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та скасування записів про іпотеку та обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За результатом судового розгляду Київський апеляційний суд своєю постановою від 17 лютого 2021 року по справі №757/61632/16-ц визнав недійсними Кредитні договори №602- Ф від 31.05.06 року, №601-Ф від 31.05.2006 року, №1054 від 24.12.2007 року, №340-Ф від 08.06.2005 року, №380-Ф від 27.07.2005 року, №379-Ф від 27.07.2005 року, №377-Ф від 27.07.2005 року, №378-Ф від 08.06.2005 року.

Усі кредитні договори, поручителем за якими є Заявник, та право вимоги (майнові права) за якими реалізуються Фондом на торгах, були визнані недійсними рішенням суду, яке станом на сьогодні набрало законної сили.

Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Станом на сьогодні ФГВФО та AT «Дельта Банк» мають намір реалізувати на відкритих торгах майно (активи) AT «Дельта Банк» у вигляді права вимоги та майнових прав за кредитними договорами та договорами поруки, які є неіснуючими юридично, що свою чергу вказує, що таке майно не належить AT «Дельта Банк», що підтверджується наявністю оскаржуваного рішення, що в свою чергу грубо порушить права Заявника та штучно створить спори із третіми особами.

Так, зокрема, з урахуванням вищевикладених обставин щодо недійсності договорів, за якими Фонд намагається відчужити права вимоги, останнім в паспорті активу не зазначено жодної інформації щодо недійсності таких кредитних договорів, а також стану претензійно позовної роботи по активах.

Вказані дії Фонду свідчать, про те, що останній будучи достовірно обізнаний про визнання в судовому порядку недійсними 8 кредитних договорів, а також наявності на дату прийняття оскаржуваного рішення про затвердження умов продажу активів рішення суду, яке набрало законної сили про визнання недійсними даних кредитних договорів свідомо не зазначає про це у паспортах активу, що в подальшому може створити ряд негативних наслідків пов`язаних з недійсністю для потенційних покупців таких майнових прав, що додатково свідчить про нагальну необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

ОСОБА_1 зазначає, що заборона розпорядження майновими правами або будь-якими іншими правами по Кредитних договорах, Іпотечних договорах, Договорах поруки, а також шляхом заборони ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-який спосіб права вимоги (або будь-якої їх частини), майнові права або будь-які інші права за відповідними договорами до моменту ухвалення судом рішення у цій справі, дозволить усунути небезпеку того, що Заявник не матиме змоги виконати таке судове рішення.

В разі, якщо Фонд та AT «ДЕЛЬТА БАНК» все ж відчужать відповідні права вимоги, майнові права або будь-які інші права - це створить негативні наслідки як для Заявника, який змушений буде вступати у правові відносини із третіми особами, що може в подальшому створити суттєві проблеми для Заявника, а також для третіх осіб, які не будучи обізнаними із недійсністю Кредитних договорів, через умисне приховання цього факту Відповідачем-2, втратять значну суму грошових коштів.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові ВП ВС від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, суд має враховувати, що в окремих випадках забезпечення позову не допускається.

Згідно з частиною четвертою статті 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною шостою статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Частиною восьмою статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім цього, згідно з пунктом 7 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається.

Такі ж висновки застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 184/1495/19, від 06 березня 2019 року у справі № 1340/3738/18.

Постановою Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року від № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 3 березня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації строком на шість місяців до 2 вересня 2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 3 серпня 2015 року № 147 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 2 жовтня 2015 року.

Постановою Національного банку України від 2 жовтня 2015 року № 150 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 лютого 2017 року № 619 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» на два роки до 04 жовтня 2019 року.

Враховуючи вищезазначені норми ЦПК України, а також спеціального законодавства, якими встановлена пряма заборона накладення обтяжень та обмежень на майно банку, що ліквідується, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом.

Помилковим є твердження заявника про те, що обмеження стосуватиметься виключно юридичної особи - банку та не відноситься до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки саме Фонд або його уповноважена особа здійснює функції з управління майном банку та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів, та вживає заходів для повернення заборгованості позичальників.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Національний банк України, про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя С. В. Вовк