Справа № 454/1945/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Великомостівської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просила визнати за нею право власності на гараж по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 .

На обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті вона успадкувала належне матері майно.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний гараж відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Батьки збудували вказаний гараж на земельні ділянці, на які розташований належний їм житловий будинок, однак не зареєстрували право власності на цей гараж та померли.

Представник позивачки адвокат Смолинець В.І. подав заяву про розгляд справи у його та позивачки відсутності, позов підтримав.

Представник відповідач подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, щодо вирішення спору покликався на розсуд та судові витрати покласти на позивача.

Також просив врахувати, що земельна ділянка під забудову спірного гаражу не виділялася.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її дока (позивачка) ОСОБА_1 успадкувала на підставі заповіту 2/3 часток квартири АДРЕСА_2 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину від 23.11.2021р. та витягами від 23.11.2021р.

Постановою нотаріуса від 30.07.2022р. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж в дворі будинку АДРЕСА_1 .

В той же час, судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Великомостівської міської ради від 08.10.1971р. ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво автогаражу в м.Великі Мости по вул.8-го березня на подвір`ї на місці старого сараю ОСОБА_4 .

З технічного паспорта встановлено, що спірний гараж площею 14,9кв.м, збудований в 1975 році.

Також, відповідно до довідки №6720 від від 07.12.2021р., гараж в дворі будинку АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрований.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що спірний гараж, який споруджений в 1975 році на підставі дозволу органу місцевого самоврядування, є предметом спадкування, позивачка має право на спадкування такого і визнання за нею право власності є належним способом захисту.

З огляду на зазначене, суд визнає позов підставним.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на гараж площею 14,9кв.м, розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Великомостівська міська рада Львівської області, , місцезнаходження: вул.Шевченка,6, м.Великі Мости, Червоноградський район, Львівська область.

Головуючий: М. Я. Адамович