Справа № 740/2321/22
Провадження № 2/740/104/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Талалаївської територіальної громади в особі Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом та як за колишніми членами суспільної групи господарств колгоспний двір,

установив:

У липні 2022 року позивачі звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили визнати право власності: за ОСОБА_1 на 1/3 частки будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та по 1/3 частки указаного будинку за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як за колишніми членами колгоспного двору.

Позов мотивовано тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 побудований у 1969 році. Указане будинковолодіння відноситься до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 у будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 голова колгоспного двору, ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_1 син. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на все майно. Оскільки заповіту ОСОБА_4 не залишив, то спадщину за законом прийняв син ОСОБА_1 , інший спадкоємець ОСОБА_2 від спадщини відмовилася. Приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Бублик Т. М. заведено спадкову справу № 55/2021 щодо майна померлого ОСОБА_4 , проте відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо встановити частку спадкового майна спадкодавця. Позивачі не мають іншої можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності на нерухоме майно, тому за захистом своїх прав змушені звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 08-30 год. 27 вересня 2022 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2022 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ; підготовче засідання відкладено на 25 жовтня 2022 року 09-00 год., а в подальшому на 14 листопада 2022 року 08-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2022 року підготовче провадження у справі закрито; призначено судовий розгляд на 13 грудня 2022 року 14-00 год., який у подальшому відкладено на 12 січня 2023 року 09-00 год.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від позивачів до суду надійшли заяви, в яких вони підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, розглянути справу без їхньої участі.

Представник відповідача сільський голова Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Андрусенко Л. подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника відповідача та ухвалити рішення згідно з вимогами чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Судом установлено, що згідно з довідкою про технічний стан нерухомого майна від 13 червня 2022 року та довідкою від 14 квітня 2022 року за № 00547 Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в цілому на праві особистої власності за колгоспним двором, голова якого є ОСОБА_4 , що підтверджується також копією свідоцтва на право власності на житловий будинок, виданого Ніжинською районною радою народних депутатів 14.05.1987 на підставі рішення № 22 від 23.01.1987 (а. с. 9 11).

Відповідно до довідки, виданої Безуглівським старостинським округом № 1 Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 03-29/758 від 03.12.2021, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 голова колгоспного двору, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 22).

Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Бублик Т. М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки неможливо встановити частку спадкового майна спадкодавця.

З наданої суду копії спадкової справи убачається, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після батька ОСОБА_4 , інші спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилися від спадщини на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69).

За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абз. 2 п. 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Після введення в дію Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

Положеннями ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Зі справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не втратили права на вказане будинковолодіння, їхні частки є рівними по 1/3.

Згідно зі ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

З урахуванням викладеного можна зробити висновки, що власниками майна, що належить колгоспному двору за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на вказане будинковолодіння; їхні частки є рівними по 1/3.

Таким чином, установлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частки вказаного будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/3 частки будинковолодіння кожен, як колишні члени колгоспного двору.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому зі справи не вбачається, що набуття позивачами права власності на зазначене будинковолодіння у вищевказаних частках порушує права та законні інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 247, 263 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Талалаївської територіальної громади в особі Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом та як за колишніми членами суспільної групи господарств колгоспний двір задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , як за колишнім членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , як за колишнім членом колгоспного двору.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення складене і підписане 10.02.2023.

Суддя І. М. Шевченко