РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., за участю секретаря Сідорової А.В.,

Справа № 333/4946/22

Провадження № 2/333/667/23

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

Позивачу ОСОБА_1 стало відомо про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, за реєстраційним номером 5737617.

Обтяження зареєстровано 27 вересня 2007 року, реєстратором: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора на підставі постанови серії АМ №079749, виданої 26 вересня 2007 року Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ, д.в. Косар. Предметом обтяження є квартира АДРЕСА_1 . Власником зазначеної квартири, а відповідно і боржником зазначено ОСОБА_3 .

Іншої інформації щодо причин винесення такої постанови та у зв`язку з чим накладено арешт, інформаційна довідка не містить і позивачу не відома.

Позивачем було зроблено запит, у відповідь на який Шоста Запорізька державна нотаріальна контора надала копії постанови №706/4 від 26 вересня 2007 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження та ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2007 року про забезпечення позову шляхом накладання арешту на частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , заборонивши будь-яке відчуження даної квартири, яка і стала підставою для винесення постанови №706/4 та накладання арешту.

Представником позивача адвокатом Полуляхом С.Ю. було зроблено адвокатський запит до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, щодо можливості ознайомлення з зазначеною справою.

Довідкою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2022 року № 2-192/08 повідомлено, що цивільна справа № 2-192/08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , 3-ті особи ОСОБА_5 , ОП ЗПБТІ про визнання договору купівлі-продажу недійсним, була знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання, відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання (розділ 3), затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 11 лютого 2010 року.

В тому числі надано копію ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2007 року по справі № 2-192/08 про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , 3-ті особи ОСОБА_5 , ОП ЗПБТІ про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

З метою з`ясування обставин наявності зареєстрованого обтяження (арешту майна), позивачем було зроблені відповідні звернення (заява) до Комунарського відділу державної Виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до наданої інформації виконавче провадження у цій справі знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Позивач має намір розпорядитись своєю часткою в квартирі, оскільки наявний арешт перешкоджає їй реалізувати своє право, зняти арешт в поза судовому порядку не можливо, позивач вимушена звернутись до суду.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2022 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання.

У судове засідання позивач та її представник, повідомлені своєчасно та належним чином не прибули, до суду представник позивача надав заяву про проведення судового засідання за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі.

Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, у судові засідання свого представника не направив, причини його неявки суду не відомі.

Оскільки учасники справи не з`явилися, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу не здійснюється.

Установлені судом фактичні обставини у справі

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 18 січня 2001 року, квартира АДРЕСА_3 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22 вересня 2017 року ОСОБА_10 та ОСОБА_3 уклали шлюб, відповідно до якого ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2007 року, заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_3 .

На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2007 року, Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою винесено постанову №706/4 від 26.09.2007 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Обтяження зареєстровано 27 вересня 2007 року, реєстратором: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора на підставі постанови серії АМ №079749, виданої 26 вересня 2007 року Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ, д.в. Косар. Предметом обтяження є квартира АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2008 року, провадження по цивільній справі №2-192/08 закрито.

Згідно відповіді Комунарським ВДВС у м. Запоріжжі виконавче провадження на підставі обтяження №5737617 знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання.

Позиція суду та нормативно правове обґрунтування

Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з ст. 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 757/23139/18 (провадження № 61-14832св19).

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18).

Судом встановлено, що позивачка є власницею частини спірного нерухомого майна, на який накладено арешт. Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 18 січня 2001 року, частка в праві сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 .

Проте, позивачем неправильно визначений відповідач по справі - Комунарський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі №554/8004/16 (провадження 14-431цс19) зробила висновок «що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна».

Предметом спору в цій справі є звільнення з-під арешту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_3 , право власності на яке доводить ОСОБА_1

ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно.

При цьому ні боржник, ні стягувач, в інтересах якого був накладений арешт на нерухоме майно, як відповідачі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Зважаючи на те, що позивачем невірно визначений відповідач по справі та недотримані вимоги статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" щодо змісту позовних вимог у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 77, 79, 80, 447 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 10 лютого 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва