Справа № 143/1107/21
17.01.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Сича С.М.,
з участю секретаря Левченко М.О.,
представника відповідача адвоката Царківського О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів,-

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 вернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою ОСОБА_2 він перебував у шлюбі та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився їхній спільний син ОСОБА_3 . Потім він розлучився з відповідачкою, син залишився проживати з матір`ю. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2013 року у справі №143/424/13-ц його було зобов`язано сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.03.2013 року і до його дитиною повноліття.
03.10.2017 року він одружився в друге та у другому шлюбі має двоє синів - близнюків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які народились ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Діти та дружина від другого шлюбу, яка не працює, перебувають на його утриманні. Власного житла та цінного майна вони не мають.
Враховуючи, що витрати по сплаті аліментів на сина ОСОБА_3 становлять 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходів), то на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також на утримання непрацюючої дружини та на його власне утримання залишається 2/3 частини доходів, що, на його думку, призводить до порушення інтересів його молодших дітей, які перебувають у нерівному становищі по відношенню до сина ОСОБА_3 .
Вважає, що із зміною його сімейного та матеріального стану має право на зменшення розміру стягуваних аліментів.
Посилаючись на наведені обставини та положення ст.192 СК України, просить ухвалити рішення про зміну розміру стягуваних аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши його розмір з 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Ухвалою судді від 13 грудня 2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 01.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
03.10.2017 року вдруге одружився, від другого шлюбу має двоє малолітніх синів, яким вже по 4 роки. На даний час офіційно працює різноробочим в СВК « Вівсяницький» та отримує заробітну плату в розмірі 5400 грн. 00 коп., дружина - ОСОБА_7 працює соціальним працівником та отримує заробітну плату орієнтовно 5000 грн.00 коп.
Рухомого та нерухомого майна у власності немає, є домашня живність, кури, гуси, має не погашений кредит перед банком в сумі 1000 грн. 00 коп., мати позивача працює за кордоном, з батьком він не спілкується.
Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, натомість її представник адвокат Царківський О.Ю. позовні вимоги не визнав, вважає, що у позивача навпаки покращився матеріальний стан, а не погіршився, позивач та його друга дружина офіційно працюють, одержують заробітну плату, ведуть домашнє господарство, одержують допомогу від держави на двох спільних дітей, у зв`язку з цим жодних підстав для зміни розміру стягуваних аліментів немає та просив суд у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2013 року у справі № 143/424/13-ц із ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.03.2013 року і до його повноліття, вказане рішення набрало законної сили (а.с.68).
16.04.2013 року Погребищенським районним судом Вінницької області на виконання рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.04.2013 року у справі № 143/424/13-ц видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини свого заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.03.2013 року (а.с. 5).
03 жовтня 2017 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ( а.с.6).
Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 народилось двоє синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №01, серії НОМЕР_3 , актовий запис №02 (а.с.7, 8).
Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 12.07.2010 року з 10.12.2012 року по 11.04.2013 року, тобто станом на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, він отримував допомогу по безробіттю, а 04 квітня 2022 року прийнятий на роботу до СВК « Вівсяницький» підсобним працівником (а.с.53-63).
Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела виплачених доходів та утриманих податків від 09.09.2022 р. № 0208-22-0229 позивач щомісячно в період з січня по червень 2022 року отримує заробітну плату в розмірі від 3780 грн. 50 коп. до 8327 грн. 60 коп. (а.с.81).
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
В пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 виклав правовий висновок про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що крім сина ОСОБА_3 він утримує ще двох малолітніх дітей та дружину, внаслідок чого змінився його сімейний та матеріальний стан.
Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення із нього аліментів на користь ОСОБА_2 суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує той факт, що матеріальне становище позивача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів не погіршилося, а навпаки покращилося, позаяк на даний час він має постійне місце роботи та стабільний заробіток.
Не надано позивачем також доказів відсутності у нього на праві власності будь - якого рухомого чи нерухомого майна.
Крім того, суд бере до уваги, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів у значному розмірі, що свідчить про його неналежне ставлення до виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини.
Водночас, суд констатує, що та обставина, що у позивача народилось двоє синів від іншого шлюбу, за відсутності факту погіршення його матеріального стану, сама по собі не свідчить про наявність безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2013 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших малолітніх дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та суперечитиме її інтересам.
Таких висновків суд дійшов з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.
З огляду на викладене суд вважає, що в позові слід відмовити за безпідставністю.
Керуючись ст. ст. 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263, 268 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає: АДРЕСА_1 ;

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає: АДРЕСА_2 ;

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 19.01.2023 року.

Суддя