Справа № 462/5856/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 березня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді: Кирилюка А.І.,

за участю секретаря: Антощук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Сокільницька сільська рада, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визначити місце проживання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши їх на його утриманні та вихованні за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що за час перебування з відповідачем у шлюбі народились сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 28.03.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Як стверджує позивач, відповідач з 2019 року перебуває за кордоном, остання самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, позивач самостійно займається вихованням синів, які проживають з ним у с.Сокільники, тому, враховуючи викладене, просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року відкрито загальне позовне провадження в справі. /а.с.27/

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2008 року в якому народилось двоє синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с.6-7/

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 28.03.2019 року шлюб між сторонами розірвано. /а.с.8-9

Відповідно до довідок Директора Сокільницького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені І.Я. Франка Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області Мелень З., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються в даному навчальному закладі. /а.с.10-11/

Згідно із акту обстеження житлово-побутових умов будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають за даною адресою без реєстрації. /а.с.14/

Позивач зареєстрований за вказаною вище адресою, відповідно до довідки про склад сім' та реєстрації. /а.с.15/

Відповідно до висновку Сокільницької сільської ради від 30.09.2022 року, орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з їх батьком за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.17-18/

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України?27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Аналогічний правовий висновок викладений в Постанові ВС від 20.10.2020 року в справі №333/1013/17.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09,? § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Розуміючи, що спір стосується чутливої сфери правовідносин, в яких батьки не дійшли спільного рішення, суд надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини та визначення місця проживання її з батьком не впливатиме на взаємовідносини матері та синів, оскільки таке визначення місця проживання дитини, не позбавляє матері батьківських прав та не звільняє її від виконання своїх батьківських обов`язків, тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання синів разом з батьком забезпечить якнайкраще інтереси дітей.

Разом з тим, суд зазначає, що викладена в позові ОСОБА_1 позовна вимога про залишення на утриманні та вихованні синів, яка приєднана до основної вимоги про визначення місця проживання дитини, що є предметом спору - є необгрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки задоволення позову в даній частині безапеляційно призведе до порушення принципу рівності прав та обов`язків щодо дитини кожного з батьків, відповідно до ст.141 СК України, основоположних засад СК України та суперечитиме викладеному вище висновку суду.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені сторонами витрати слід віднести на їх рахунок.

Керуючись ст.141, 259, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Визначити місце проживання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 900 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_1 /

Відповідач: ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 /

Третя особа:Сокільницька сільська рада /місцезнаходження: Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, вул.Січових Стрільців, 1/

Суддя:/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Кирилюк А.І.