Ухвала

23 березня 2023 року

м. Київ

справа № 569/1175/18

провадження № 61-2964ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу Національного банку України на постанову Рівненського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» про визнання протиправною бездіяльністю,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ АКБ «Київ» про визнання протиправною бездіяльністю.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2022 року закрито провадження у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як має розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада

2022 року скасовано.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ АКБ «Київ» про визнання протиправною бездіяльністю направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду у іншому складі суду.

У березні 2022 року Національний банк України подав касаційну скаргу до Верховного Суду на постанову Рівненського апеляційного суду

від 09 лютого 2023 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що, позивач звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності Національного банку України, фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ АКБ «Київ» протиправною. Зазначена у позові вимога направлена на захист прав та інтересів позивача як споживача фінансової послуги.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Основні функції фонду гарантування вкладів фізичних осіб, бездіяльність якого оскаржується позивачем у цьому спорі, згідно з положеннями Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

Оскільки лише фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладеного між банком і фізичною особою договору, уповноважена особа та фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду

від 08 листопада 2019 року у справі №808/3752/16, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16 та

від 22 серпня 2018 року у справі № 809/654/16, від 05 грудня 2018 року у справі № 813/799/16.

Верховним Судом, у постанові від 21 вересня 2022 року у справі

№ 826/17699/16, встановлено, що бездіяльність НБУ щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів, яка призвела до порушень прав вкладників у вигляді неповернутих грошових коштів, за певних обставин може розцінюватись як шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади. Особи, що постраждали внаслідок такої бездіяльності можуть вимагати компенсації відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України, проте такий спір не може бути вирішено в рамках адміністративного судочинства.

Оскільки позов ОСОБА_1 обумовлений порушенням його майнових прав та інтересів як учасника фонду фінансування будівництва, згідно з укладеним між ним та АКБ «Київ» 13 червня 2008 року договором, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спір має приватноправовий характер та відносяться до юрисдикції загальних судів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судового рішення, яким вирішено питання про направлення справи для продовження розгляду до суду до суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вищенаведених положень ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга Національного банку України на постанову Рівненського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року (якою розгляд справи не завершено) є необґрунтованою.

Керуючись статями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного банку України на постанову Рівненського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» про визнання протиправною бездіяльністю відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович