Номер провадження: 2/205/765/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальних збитків,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальних збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.05.2021 року о 10 год. 25 хв. у м. Дніпрі по пр. Свободи в районі буд. 401, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу спеціалізованого фургона «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та який належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04.09.2019 року, та транспортного засобу «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 (далі Відповідач). На момент ДТП цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_3 , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі ТДВ «СК «Кредо») згідно полісу № 200897645, а автомобіль спеціалізований фургон «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «СК «Уніка») заДоговором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 005173/4057/0000112 від 01.09.2020 року.

Оскільки водіями на місці ДТП було складене Повідомлення про дорожньо транспортну пригоду від 11.05.2021 року, ПрАТ «СК «Уніка» за Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 005173/4057/0000112 від 01.09.2020 року здійснило страхову виплату лише в межах суми у розмірі 50 000 грн. 00 коп. із вирахуванням франшизи, а саме у розмірі 43 900 грн. 00 коп., з підстав передбачених пунктами 10.2, 10.8, 10.9 цього Договору.

З метою визначення завданого внаслідок ДТП матеріального збитку позивач звернулася до ФОП ОСОБА_4 , який провів огляд та склав Звіт № 22-06.21 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - спеціалізованого фургона «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 ,згідно із яким вартість матеріального збитку нанесеного власнику вищевказаного автомобіля,пошкодженого внаслідок ДТП, становить 183 751 грн. 77 коп.

Далі позивач зазначає, що вона звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» з письмовою вимогою про відшкодування різниці між лімітом страхової виплати за шкоду, заподіяну потерпілій та розміром страхового відшкодування 6 100 грн. 00 коп. (50 000 грн. 00 коп. 43 900 грн. 00 коп.) та до ОСОБА_2 щодо відшкодування різниці між розміром невідшкодованих збитків та лімітом страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілій 133 751 грн. 77 коп. ( 139 851 грн. 77 коп. 50 000 грн. 00 коп.).

Однак, відповідні звернення залишилися без реакції як з боку ОСОБА_2 , так і з боку ТДВ «СК «Кредо».

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 133 751 грн. 77 коп., втрат від інфляції у розмірі 3 777 грн. 89 коп., три відсотки річних у розмірі 1934 грн. 88 коп., а разом 139 464 грн. 48 коп., та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 6 100 грн. 00 коп., втрат від інфляції у розмірі 172 грн. 30 коп., три відсотки річних у розмірі 88 грн. 24 коп., а разом 6 360 грн. 54 коп. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Добринь Ярослав Олексійович подав відзив та заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що по перше, вина відповідача ОСОБА_2 не встановлена, оскільки відсутня постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності, та повинна бути доведена позивачем належними та допустимими доказами, по друге, звіт № 22-06.21 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу ФОП ОСОБА_4 не є належним, допустимим та достовірним доказом по даній справі і не має бути прийнятий судом.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Садиленко Олексієм Леонідовичем було подано відповідь на відзив, в якому він просив залишити без розгляду відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Добринь Ярослава Олексійовича на позовну заяву на підставі ч.2 ст. 126 ЦПК України.

Представником відповідача Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» також було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому було зазначено, що товариство частково визнає позовні вимоги, а саме, вимогу про відшкодування не сплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 6 100 грн. 00 коп., але в частині: пені, інфляції та 3% річних, залучення експерта просили відмовити.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилався на обставини, що викладені у позові, про що подав суду відповідну письмову заяву.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Добринь Ярослав Олексійович у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволені з мотивів їх недоведеності, про що також подав суду відповідну письмову заяву.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» у судове засідання не з`явився, надали до суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, просили винести рішення з урахуванням надісланого відзиву на позовну заяву.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позовних вимог, з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 11.05.2021 року о 10 год. 25 хв. у м. Дніпрі по пр. Свободи в районі буд. 401, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу спеціалізованого фургона «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та який належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04.09.2019 року, та транспортного засобу «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні ушкодження, чим завдана матеріальна шкода.

Судом також встановлено, що водіями на місці такої ДТП було складене Повідомлення про дорожньо транспортну пригоду від 11.05.2021 року (Європротокол).

Матеріалами підтверджено, що на момент ДТП цивільноправова відповідальність автомобіля «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_3 , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» згідно полісу № 200897645. Загальний ліміт страховика за шкоду, що заподіяна майну, за вказаним полісом визначено 50 000 грн. 00 коп.

Матеріалами також підтверджено, що на момент ДТП цивільноправова відповідальність автомобіля спеціалізований фургон «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» заДоговором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 005173/4057/0000112 від 01.09.2020 року.

Також судом встановлено, що 07.06.2021 року ПрАТ «СК «Уніка» за Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 005173/4057/0000112 від 01.09.2020 року здійснило страхову виплату власникові автомобілю спеціалізований фургон «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 в межах суми у розмірі 50 000 грн. 00 коп. із вирахуванням франшизи, а саме у розмірі 43 900 грн. 00 коп., з підстав передбачених пунктами 10.2, 10.8, 10.9 цього Договору, що підтверджується платіжним дорученням № 225434 від 07.06.2021 року.

Згідно Звіту № 22-06.21 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - спеціалізованого фургона «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 , що виконав ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку нанесеного власнику вищевказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок вказаної ДТП, становить 183 751 грн. 77 коп.

Оскільки позивач наполягає на тому, що страховою компанією та ОСОБА_2 не відшкодована у повному обсязі завдана йому внаслідок такої ДТП матеріальна шкода, а у свою чергу відповідач, який є іншим учасником ДТП, таку обставину оспорює та не визнає, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Тобто аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди.

З огляду на наведене, потерпілий має подати суду докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з п.14 Повідомлення про дорожньо транспортну пригоду (Європротоколу) від 11.05.2021 року відповідач ОСОБА_2 визнала свою вину у скоєнні ДТП, оскільки зазначила, що ДТП сталася з її вини. У свою чергу таким відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності своєї вини у заподіянні збитків позивачу у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано.

На думку суду відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , не звільняє останню від відповідальності за заподіяну позивачу шкоду і не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Виходячи з того, що автомобіль який перебував у правомірному володінні позивача «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 був пошкоджений внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про наявність підстав для покладення відповідальності за завдані позивачу збитки, у тому числі на таку особу.

Згідно з ч.2 ст.1192 ЦПК розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, як вказувалось вище, саме потерпілий має довести належними доказами не тільки факт завдання шкоди за участю відповідача, а й розмір завданої шкоди.

В даному випадку, обґрунтовуючи розмір спричиненої матеріальної шкоди позивач посилається на звіт № 22-06.21 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - спеціалізованого фургона «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 , що виконав ФОП ОСОБА_4 , яким вартість матеріального збитку нанесеного власнику вищевказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок вказаної ДТП, визначена у розмірі 183 751 грн. 77 коп.

У свою чергу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Добринь Ярослав Олексійович заперечував та не визнав розмір такої шкоди, визначений вказаним висновком спеціаліста, вважаючи його недопустимим та недостатнім доказом.

Суд, оцінюючи вказаний висновок з точки зору його достатності та допустимості як доказу, зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.143 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, вказаним процесуальним законом до засобів доказування законодавець відносить виключно висновок експерта у тих питаннях, що потребують спеціальні знання у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо.

Відповідно до статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У свою чергу згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Також в п. 4.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, також зазначено, що у вступній частині висновку експерта, зокрема зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України.

В даному випадку, наданий стороною позивача звіт № 22-06.21, зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає, оскільки не містить підтверджень того, що ФОП ОСОБА_4 має статус відповідного експерта у даній галузі, такий звіт не містить застережень щодо того, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до вимог ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Також обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, суд не може розцінити як допустимий та достатній доказ по даній справі вказаний звіт № 22-06.21 що виконав ФОП ОСОБА_4 .

Також суд вказує, що ним згідно вимог процесуального закону роз`яснювалось стороні позивача право на звернення із клопотанням до суду про призначення відповідного експертного дослідження в межах розгляду даної справи. Однак сторона позивача, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, повідомила суд про відсутність свого волевиявлення на призначення судового експертного дослідження з питання визначення розміру шкоди, завданої внаслідок ДТП, у зв`язку із чим суд був позбавлений можливості призначити по справі відповідну судову експертизу з метою визначення у передбаченому законом порядку розміру завданої внаслідок вказаної ДТП шкоди.

За таких обставин, та вказаних вимог процесуального закону, суд вважає, що стороною позивача у передбачений законом спосіб не було доведено суду дійсний розмір матеріальної шкоди, що була завдана внаслідок вказаної ДТП, у зв`язку із чим суд вимушений відмовити в задоволені позову в частині стягнення матеріальної шкоди через недоведеність таких вимог.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 12,16, 76-78, 106, 141, 258-268, 270, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 979, 988, 1166, 1187 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (місце знаходження: 69086, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 3, код ЄДРПОУ: 13622789) про відшкодування матеріальних збитків,- відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан