Справа № 367/9814/21
Провадження №2/367/2227/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.

за участю:

секретаря судових засідань Вишневецької А.Л.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

свідка ОСОБА_3 ,

свідка ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні, визнання спадкодавцем четвертої черги за законом та зміну черговості у спадкуванні,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду звернулась ОСОБА_5 з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні, визнання спадкодавцем четвертої черги за законом та зміну черговості у спадкуванні.

В позовній заяві позивач зазначила, що 3 березня 2014 року вона, ОСОБА_5 , проживала разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. За час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, були пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того всі свята проводили разом в колі їхніх спільних друзів та рідних. Також зазначила, що вони з ОСОБА_7 були знайомі ще з 1995 року, на протязі п`яти років працювали разом фельдшерами швидкої допомоги. Випадково зустрівшись у 2010 році у лікарні у них зав`язались відносини і вони почали зустрічатись, а в подальшому стали постійно проживати разом, як чоловік та дружина і вже не розлучались. Позивач зазначила, що працювала у лікарні, чоловік займався підприємницькою діяльністю по виробництву пінополістиролу. Враховуючи те, що їхні стосунки виникли вже у зрілому віці, реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки повністю довіряли один одному.

В період їхнього проживання однією сім`єю за спільні кошти була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру було зареєстровано на ім`я її цивільного чоловіка ОСОБА_7 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27333935 від 26.09.2014 року. Квартира була куплена для їхнього спільного проживання, як сім`ї. За спільні заощадження та спільними зусиллями був зроблений ремонт у квартирі, куплені меблі, побутова техніка, необхідні предмети домашнього побуту, вони спільно несли витрати з обслуговування квартири, оплачували комунальні послуги та інтернет, що підтверджується чеками та квитанціями. У них була дружня і любляча родина. Разом з ними постійно проживала її дочка від першого шлюбу - ОСОБА_9 . Чоловік активно приймав участь у вихованні дочки позивача, вони разом ходили на батьківські збори у школу, ОСОБА_7 допомагав з ремонтом у класі, разом вони їздили на відпочинок, що підтверджується фотознімками і відеозаписами. Коли вони від`їжджала провідувати своїх батьків, вони залюбки залишались вдома удвох. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 завжди були теплі та дружні стосунки, дочка довіряла і поважала його, всім представляла ОСОБА_7 , як свого вітчима. В анкеті для посольства США, яку ОСОБА_9 заповняла для участі у програмі по обміну школярами FLEX, вона вказувала, що її сім`я це мама і вітчим. Позивач зазначила, що вона підтримувала гарні стосунки з мамою ОСОБА_7 - ОСОБА_8 (яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_5). ОСОБА_8 проживала в Криму, де вони з ОСОБА_7 та дочкою регулярно її провідували. З рідною сестрою ОСОБА_7 - ОСОБА_2 , яка проживає у м. Києві, вони також спілкуються та підтримують дружні відносини, вона вважає її членом їхньої родини. Також вказала, що у ОСОБА_7 від першого шлюбу є син ОСОБА_6 , який проживає у місті Іваново Російської Федерації, однак особисто з ним вона не знайома, оскільки за час їхнього спільного проживання, він до них ніколи не приїжджав та після подій в Україні у 2014 році, пов`язаних з агресією Росії, анексією Криму та частковим захопленням Донбасу , ОСОБА_6 взагалі припинив будь-яке спілкування з батьком. З 2018 року фірма чоловіка вже практично не працювала, не було замовлень і все фінансове забезпечення сім`ї та оплата комунальних платежів, все було на позивачу. Зазначила, що вона забезпечувала сім`ю одна, працювала на двох роботах.

8 квітня 2021 року чоловік потрапив у жахливу дорожньою-транспортну пригоду. Внаслідок аварії чоловік зазнав тяжких травм, був госпіталізований бригадою швидкої допомоги в Київську обласну клінічну лікарню по АДРЕСА_2 де був прооперований. Автомобіль відновленню не підлягав. Згідно виписки з медичної картки № 116885/102113/806 ОСОБА_7 був поставлений Діагноз - «Поєднана краніо-скелетна травма. Відкритий Іст.перелом середньої треті лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Рвана рана верхньої третини лівого плеча. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин лобної ділянки. Перелом кісток носа, бокової стінки лівої гайморової пазухи, лівосторонній гемосинус. Забійні рани лівої надбрівної ділянки, ділянки підборіддя». Чоловіку були проведені три операції: 08.04.2021 -1) ПХО ран обличчя 2) ПХО рани верхньої третини лівого плеча. ССВ за горбистість плечової кістки; 12.04.2021- 3) Відкрита репозиція уламків стегнової кістки. МОС пластиною та гвинтами. Позивач вказала, що при госпіталізації до стаціонару чоловік вказував її, як дружину, вона підписувала згоду на операцію. Все лікування вона оплачувала самостійно, є чеки, де вказано її прізвище, як платника і виписки по її банківській картці. Після виписки з лікарні чоловік знаходився у безпорадному стані під час якого він не міг самостійно забезпечувати свої потреби. Тривалий час чоловік фактично був прикований до ліжка і потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування, яку вона і її дочка йому надавали. 09.06.2021 року чоловік був знову госпіталізований у стаціонар тієї ж лікарні, оскільки зламалась імплантована у стегнову кістку пластина, тому, як він всупереч рекомендацій лікарів, почав наступати на ногу, хоча лікарі не дозволяли йому навіть упиратися на неї протягом 2-3 місяців. 11.06.2021 року чоловіку була проведена повторна операція - РЕМОС лівої стегнової кістки пластиною і гвинтами та вільною кістковою аутопластикою. З 08.04.2021 року до моменту смерті чоловік знаходився на лікарняному, спочатку на стаціонарному, потім на амбулаторному. Так як підприємство ОСОБА_7 давно вже не працювало, то він, знаходячись на лікарняному, грошових коштів не отримував. Натомість лікування ОСОБА_7 потребувало значних матеріальних витрат на ліки, імпланти (пластини), медичні дослідження та процедури. Також вказала, що матеріальне забезпечення сім`ї повністю лягло на її плечі. Чоловік звичайно вже не міг працювати, тому вона одна забезпечувала сім`ю. Поступово чоловік почав підійматися з ліжка і пересуватися по квартирі на милицях. Однак відновити душевну рівновагу він так і не зміг. Його засмучувало те, що він не міг повернутись до способу життя, який існував у нього до аварії, не міг змиритися з тим, що не міг самостійно пересуватися, як раніше працювати та погасити свої борги, він соромився своєї зовнішності, шрамів на обличчі, що залишилися після загоєння ран, і все це у сукупності завдавало йому тяжких моральних страждань, які він ніяк не міг перебороти. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер закінчивши життя самогубством. Причина смерті - механічна асфіксія внаслідок стиснення органів шиї, повішення.

Позивач, як дружина померлого, отримала дозвіл на його поховання. Всі розходи, пов`язані з похоронами, оплата колумбарію, поминальний обід, все це вона здійснила за власний рахунок і цьому є підтвердження. Син ОСОБА_6 не приймав участі у лікуванні батька, у понесенні витрат на організацію та проведення похорон і на поховання батька також не приїхав. Натомість син чоловіка виявив бажання вступити у спадок, про що незадовго після похорон чоловіка повідомив сестру чоловіка - ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_7 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Е.М. за моєю заявою від 24 серпня 2021 року була заведена спадкова справа № 35/2021. Одночасно нотаріусом було роз`яснено, що для прийняття спадщини, що залишилась після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_7 , їй необхідно підтвердити факт проживання з померлим однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, який може бути встановлений тільки в судовому порядку. Спадкоємцями померлого чоловіка також є ОСОБА_6 - син від попереднього шлюбу та ОСОБА_2 - рідна сестра, які, згідно наявної у неї інформації, також подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини.

Вважає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана у період нашого з ОСОБА_7 проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, і вона має право на визнання за собою права власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Також позивач вважає, що наявні підстави, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК України для зміни черговості спадкування враховуючи те, що вона тривалий час опікувалась спадкоємцем, який через завдані внаслідок аварії травми та тілесні ушкодження знаходився у безпорадному стані, забезпечувала йому належні умови проживання, здійснювала догляд за ним, матеріально утримувала, проводила оплату лікування та поховання чоловіка за свій рахунок, та має право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом - ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що через відсутність встановленого факту проживання з померлим однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування, а також отримати право власності на частку у спільному сумісному майні, вона змушена звернутися за судовим захистом.

На підставі вищевикладеного просила суд, Встановити факт проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з березня 2014 року по день його смерті. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна набутого за час спільного проживання з ОСОБА_7 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме на: частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) спадкоємцем четвертої черги за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 . Змінити черговість одержання права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом надання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), права на спадкування у першій черзі за законом разом з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 лютого 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єдігарова Е.М. належним чином завірену копію спадкової справи № 35/2021 щодо майна померлого ОСОБА_7 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі оголошенням на сайті «Судова влада України», відзив на позов не подав, причин неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 повідомила, що дійсно з 2014 року ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 робили разом ремонт, та з 2015 р. почали проживати разом. Також зазначила, що вона вважала що донька ОСОБА_9 їхня спільна дитини.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_7 з 2008р. З восени 2014 р. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 спільно проживали в АДРЕСА_3 . Вказав, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 купували за спільні кошти, а потім разом робили ремонт. Зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 проживали разом з донькою з кінця 2014 року.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги пояснення свідків гр.. ОСОБА_3 , та гр.. ОСОБА_4 надані в судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

Судом встановлено, відповідно до копії довідки про копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 25 червня 2021 року, виданого Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 59.(а.с.15).

Відповідно до копії довідки про причину смерті форми № 106/о № 317 ОСОБА_7 помер внаслідок механічної асфіксії - стиснення органів шиї, повішення.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_7 , відкрилась спадщина щодо майна померлого. Спадковим майном є квартира АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі договору міни, серія та номер: 5333, виданий 26.09.2014, виданого Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіним М.С. (а.с.18-19).

Зі змісту інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 66124756 від 24.08.2021(а.с.129) вбачається, що за час свого життя ОСОБА_7 не склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснюється за законом.(а.с.129).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_7 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки від 07.09.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач фактично проживала з 30.08.2016 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1430 донька позивача ОСОБА_9 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.26).

28 липня 2021 року ОСОБА_5 подала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Єдігарову Е.М. заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 (а.с.126).

9 листопада 2021 року ОСОБА_6 подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Єдігарову Е.М. заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 (а.с.126).

22 грудня 2021 року ОСОБА_2 також подала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Єдігарову Е.М. заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 (а.с.138). З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 3 червня 1976 року, копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 17 серпня 2019року, копії свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 04.09.1999р., та копії свідоцтва про одруження НОМЕР_5 від 21 серпня 2001 року (а.с.140-143) вбачається, що ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_7 та відноситься до кола спадкодавців другої черги за законом.

Спірні правовідносини є комплексними та регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України та главою 86 «Спадкування за законом» книги шостої «Спадкове право» ЦК України.

За ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно вимог частини четвертої статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 36 цього СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Встановлення вказаного факту спільного проживання з ОСОБА_7 необхідно позивачу для реалізації положень статті 74 СК України.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012р., доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року в справі №757/23617/15-ц, встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 8 грудня 2021 року у справі №531/295/19. Зокрема, у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі №587/302/16 Верховний Суд указав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 цього Рішення Конституційного Суду України встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 14.07.2020 року у справі № 552/5693/18 окреслив основні критерії надання майну статусу спільного сумісного. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

З метою встановлення зазначених вище обставин в судовому засіданні були допитані свідки гр.. ОСОБА_3 та гр.. ОСОБА_4 , які підтверджують той факт, що позивач та ОСОБА_7 та ОСОБА_5 спільно проживали, вели спільно господарство, мали спільний бюджет, тобто, пов`язані спільним побутом і мали усталені сімейні відносини.

Крім показів свідків, позивач в підтвердження своїх вимог надала суду копії квитанцій про оплату рахунків по комунальним послугам за обслуговування квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується рахунками і чеками за електроенергію, спожитий природний газ. Також підтверджується випискою з карткового рахунку ОСОБА_5 оплата лікування та проведення операцій ОСОБА_7 , копіями товарних чеків № 184 та № 08/06-21 підтверджується оплата послуг з поховання ОСОБА_7 та поминального обіду, з яких вбачається, що сторони проживали разом, були пов`язані спільним побутом і мали усталені сімейні відносини. (а.с.38-56а).

Згідно статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А отже, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в період з березня 2014 року по день смерті ОСОБА_7 , а тому на підставі ст. ст. 60, 74 СК України суд вважає за можливе визнати квартиру, яка була придбана 26.09.2014 об`єктом спільної сумісної власності подружжя, яке було набуте в період їхнього спільного проживання та зареєстроване за ОСОБА_7 ..

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 23 квітня 2020 року у справі №686/8440/16-ц, чинне законодавство визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом також в постанові від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як неодноразово роз`яснював Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року в справі №592/1045/18- ц, від 1 березня 2021 року в справі №233/5990/18, від 17 березня 2021 року в справі №200/12980/14, від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц, від 22 квітня 2021 року в справі №331/6453/18, підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановлено, що ОСОБА_5 проживала зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини. Ця обставина свідчить про те, що згідно з ч.1 ст.1264 ЦК України позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом. В матеріалах цивільної справи містяться копія виписок з історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_7 № 116885/102113/806 з датами госпіталізації з 08.04.2021 по 13.04.2021, з 14.04.2021 по 20.04.2021, з 09.06.2021 по 15.06.2021, з 16.06.201 по 18.06.2021 та копія інформаційної згоди ОСОБА_5 на проведення лікування та необхідних маніпуляцій .(а.с.49-54), зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_7 внаслідок ДТП 08.04.2021 отримав травми та потрапив до КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з діагнозом: Поєднана краніо-скелетна травма. Відкритий І ст. перелом середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Рвана рана верхньої третини лівого плеча. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин лобної ділянки. Перелом кісток носа, бокової стінки лівої гайморової пазухи, лівосторонній гемосинус. Забійні рани лівої надбрівної ділянки, ділянки підборіддя. ОСОБА_7 проходив лікування в ортопедо-травматологічному центрі Київської обласної клінічної лікарні, де були проведені операції: 08.04.2021 -1) ПХО ран обличчя 2) ПХО рани верхньої третини лівого плеча. ССВ за горбистість лівої великогомілкової кістки; 12.04.2021 - 3) Відкрита репозиція уламків лівої стегнової кістки. МОС пластиною та гвинтами; 11.06.2021 була проведена повторна операція - РЕМОС лівої стегнової кістки пластиною і гвинтами та вільною кістковою аутопластикою. Ці обставини переконливо свідчать про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, не міг вільно пересуватись та потребував сторонньої допомоги.

З огляду на це суд вважає, що наявні підстави для зміни черговості одержання позивачем права на спадкування після смерті ОСОБА_7 .. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4,12,81,247, 263-268, 315-316, 352, 354 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні, визнання спадкодавцем четвертої черги за законом та зміну черговості у спадкуванні - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з березня 2014 року по день його смерті

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна набутого за час спільного проживання з ОСОБА_7 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме на: частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) спадкоємцем четвертої черги за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 .

Змінити черговість одержання права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом надання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), права на спадкування у першій черзі за законом разом з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Повний текст рішення було складено, в межах строків, визначених ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reestr.court.gov.ua.

Суддя: Д.С. Кухленко