Номер провадження: 22-ц/813/3880/23
Справа № 494/1001/22
Головуючий у першій інстанції Лебединський С.Й.
Доповідач Чорна Т. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого (суддя-доповідач) Чорної Т.Г.

суддів: Пузанової Л.В.,

Кутурланової О.В.

секретар Зєйналова А.Ф.к

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «Аланд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановила:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Березівського районного суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «Аланд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2020 року ( ВП № 62580529), яку було винесено приватним виконавецем виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «Аланд» стягнута заборгованість в розмірі 18 394.33 грн.

Вказана постанова винесена на підставі виконавчого напису № 5197, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович від 03.07.2020 року.

Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог статей 46, 87,88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Також відповідач не надав нотаріусу обґрунтований розрахунок заборгованості, тому в останнього були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.., зареєстрований у реєстрі за № 5157.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 20.10.2022 року цивільна справа передана до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до Березівського районного суд Одеської Області на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Скарга обґрунтована тим, що при поданні позовної заяви позивач скористався наданим йому правом щодо вибору альтернативної підсудності у відповідності до положень частини 12 статті 28 ЦПК України. ,

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, у межах, які стали підставами для відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд у складі колегії суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України(правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що позов пред`явлений до юридичної особи, місце знаходження якої є м. Київ, а саме: інд.01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.№14, офіс 301, що відноситься до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.

Однак, виконавчий напис перебуває на виконанні у виконавчому окрузі м. Києва, інд.02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4А, оф.37, що знаходиться на території дії Дніпровського районного суду м. Києва.

Апелянт зазначає, що позов ним поданий відповідно до положень частини 12 статті 28 ЦПК України щодо застосування альтернативної підсудності за місцем його проживання.

Так, позивач зареєстрований в АДРЕСА_1 .

У виконавчому написі нотаріуса зазначено, як місце реєстрації боржника, так і місце його проживання АДРЕСА_2 ( а.с.37).

Стягувач звернувся з заявою про примусове виконання рішення до приватного виконавця виконавчого округу міста Кива Клітченко О.А. за місцем проживання боржника. 16.07.2020 року було відкрито виконавче провадження ( а.с.13, 32).

У встановленому законом порядку постанова про відкриття виконавчого провадження боржником не оскаржена.

Враховуючи, що відповідно до частини дванадцятої статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню можуть пред`являтися також за місцем його виконання, а не за місцем реєстрації боржника і таким місцем виконання є АДРЕСА_3 , що знаходиться на території дії Дніпровського районного суду м. Києва, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно передав справу за

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що цей спір належить до територіальної юрисдикції суду за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, тобто до Дніпровського районного суду м. Києва, Верховний Суд є правильним.

Отже, висновок суду відповідає вимогам цивільного процесуального закону, оскільки рішення прийнято судом дотриманням правил альтернативної юрисдикції (підсудності).

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.Г. Чорна

Судді: Л.В. Пузанова

О.В. Кутурланова

Повний текст постанови складено 09 лютого 2023 року

Суддя Т.Г. Чорна