Справа № 367/6441/21
Провадження № 2/367/1947/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Мерзлому Л.В.

при секретарі судових засідань Валюх В.І.,

розглянувши справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дітей,-

в с т а н о в и в :

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_1 вказує про те, що 25 квітня 2017 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . В цьому шлюбі мають трьох спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В період шлюбу сторони придбали у спільну сумісну власність однокімнатну квартиру в новобудові у АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстровано місце проживання позивача та дітей.

Позивач зазначає про те, що в даній квартирі триває ремонт, а отже фактично проживати в ній не має можливості. До 13.08.2021 позивач з відповідачем та спільними дітьми фактично проживали в будинку АДРЕСА_2 , в якому зареєстрований відповідач.

Протягом подружнього життя позивач намагалась будувати сімейні стосунки з чоловіком на взаємній любові, повазі та турботі, підтримувати доброзичливу та комфортну атмосферу в родині. Як мати, намагалась приділяти свою увагу і любов кожному зі своїх дітей. Вказує про те, що сімейні відносини між позивачем та відповідачем почали поступово погіршуватися, між ними постійно виникали непорозуміння, вони перестали знаходити спільну мову з питань зміцнення стосунків між ними, побудови відносин з урахуванням не тільки інтересів родини в цілому, а і з урахуванням інтересів позивача, як особистості. При цьому, право позивача на окрему думку не сприймалось відповідачем. Зазначає про те, що відповідач під впливом алкогольних напоїв неодноразово застосовував до позивача фізичну силу, виганяв з дому разом з дітьми. Позивач вимушена була знаходити тимчасовий притулок. Авторитарна поведінка відповідача поступово негативного вплинула на психологічний та моральний стан позивача. У серпні 2021р., після чергового конфлікту з відповідачем, з метою збереження свого здоров`я та здоров`я своїх дітей, позивач все ж таки переїхала разом з дітьми до орендованого житла - квартири АДРЕСА_3 (договір оренди б/н від 13.08.2021р.), оскільки у квартирі, яка придбана, ще продовжується ремонт. Таким чином, з серпня 2021р. у сторін фактично припинилися шлюбні відносини, вони не проживають як чоловік та дружина, не ведуть спільне господарство.

У зв`язку з чим, за глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини між сторонами немає. Збереження сім`ї неможливо і суперечить інтересам позивача та інтересам дітей, оскільки перспективи налагодження сімейних відносин немає.

Позивач стверджує, що не зважаючи на це, вона постійно займається розвитком спільних дітей. Позивач має дві виші освіти: перша - за спеціальністю «Фізична реабілітація», друга - «Логопед, педагог-дефектолог дошкільних закладів», що підтверджується відповідними дипломами. Згідно довідки з місця роботи вих. № 34 від 03.08.2021 р., позивач працює у дитсадку з 21.10.2015р. та має стабільний дохід.

Таким чином, позивач зазначає про те, що забезпечує та має можливість у подальшому забезпечувати належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральною і соціального розвитку дітей, їх навчання, харчування.

Спиртними напоями позивач не зловживає, на перебуває на обліку у лікаря- нарколога та у лікаря-психіатра.

На час складання даної позовної заяви діти проживають з позивачем. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 20.08.2021р., складеному Службою у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області зазначено, що умови проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , є задовільними, квартира світла та затишна. Матір`ю створені всі необхідні умови для належного фізичного, інтелектуального та соціального розвитку дітей.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає за необхідне визначати місце проживання дітей з матір`ю.

Просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 25 квітня 2017 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №127. Спільних з ОСОБА_6 дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити проживати разом зі матір`ю ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати з оплати судового збору в сумі 1816 гривень 00 копійок.

03.10.2022 до суду від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Осадчої А.В. надійшла заява, згідно якої зазначено про те, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 бажає відмовитись від частини позовних вимог, а саме щодо визначення місця проживання двох старших дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю. Решту позовних вимог підтримує.

В жовтні 2021 року до суду від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява, обґрунтована наступним.

25 квітня 2017 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 .

Від шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує про те, що з дружиною та дітьми постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 . З 13 серпня 2021 року дружина разом з дочкою ОСОБА_5 проживає окремо. Фактично шлюбні відносини між ними припинено. Зазначає про те, що він разом з сином ОСОБА_3 , та дочкою ОСОБА_4 залишився проживати за адресою: АДРЕСА_2 . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин і до цьою часу питання місця проживання дітей не врегульоване. Між сторонами виникають спори з приводу місця проживання дітей. Вказує про те, що звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області з проханням надати письмовий висновок щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_8 та дочки ОСОБА_9 разом з ним.

Вважає, що місце проживання неповнолітніх дітей в їх інтересах краще буде визначити разом з батьком, оскільки ним створено для дітей належні умови для проживання, матеріально-побутового забезпечення та виховання, моральної підтримки.

Викладені обставини підтверджуються Актом депутата Ірпінської міської ради Київської області від 09 вересня 2021 року, з якого вбачається, що діти проживають разом з батьком, забезпечені задовільними житловими умовами (мають кожен індивідуальну кімнату з усіма необхідними речами), мають все необхідне для нормального життя дитини.

Батько характеризується з позитивної сторони, доброзичливий, привітний. Приймає активну участь в житті міста, надає спонсорські допомоги малозабезпеченим та ветеранським організаціям, як підприємець і громадянин. Постійно приділяє багато уваги вихованню дітей, формуванню їх світогляду, постійно цікавиться їх навчанням, поведінкою в школі, забирає дітей зі школи, займається їх лікуванням.

Звертає увагу суду на те, що він забезпечений житлом, проживає в приватному будинку, який має усі комунальні зручності, будинок належить його брату на праві власності, який надав згоду на проживання в будинку ОСОБА_2 та дітей безстроково, та він є також зареєстрованим у вказаному будинку. ОСОБА_2 є приватним підприємцем, має постійний дохід, не зловживає спиртними чи наркотичними засобами.

Стверджує, що в телефонних розмовах з дітьми відповідач намагається налаштувати дітей проти батька, що негативно впливає на їх емоційний стан. Жодного інтересу до життя дітей, які проживають разом з батьком, відповідач за зустрічним позовом не проявляє.

Батько не заперечує проти побачень матері з дітьми та її участі у вихованні дітей, але вважає, що така участь повинна бути врегульована або за згодою батьків дітей або за рішенням органу опіки та піклування чи рішенням суду.

Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 повинні проживати разом з батьком, оскільки діти дуже прив`язані один до одного та до батька. Вони постійно проживають разом з батьком та хочуть проживати разом і дальше, а не з матір`ю. Молодша дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з матір`ю, проте кожного тижня батько забирає її додому, вона спілкується з братом та сестрою, проводить з ними час.

Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом просить визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

В судове засідання позивач за первісним позовом не з`явилась, до суду представник позивача надала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у їх відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити,

В судове засідання відповідач позивач за зустрічним позовом не з`явився, до суду представник ОСОБА_2 адвокат Шевченко З.В. надала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у їх відсутність, первісний позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання ОСОБА_5 разом з матір`ю визнає.

В судове засідання третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області свого представника не направили. Подали до суду заяву, за змістом якої просять розгляд справи проводити у їх відсутність. До суду від Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області надходив висновок № 148/10 від 26.10.2022 року про визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 ; малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, виходив з наступного.

В ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 25.04.2017 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , про що було видано Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

В цьому шлюбі мають трьох спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 11.11.2008р.), доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 27.12.2011р.) та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 від 03.10.2017р.).

Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Згідно з ч. 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей, а тому шлюб слід розірвати.

Щодо уточненої позовної вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю та зустрічної позовної вимоги ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як встановлено судом, позивач за первісним позовом уточнила позовні вимоги та відмовилась від частини позовних вимог, залишивши на розгляд суду позовні вимоги, які є предметом зустрічної позовної заяви.

Разом з тим, відповідач за первісним позовом позовні вимоги ОСОБА_1 визнав та не заперечував проти задоволення позову.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до положень ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно ч.2 ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а саме з наданого Органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області висновку № 148/10 від 26.10.2022 року, після припинення спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як подружжя, малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилися проживати разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання дітей задовільні. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 31.08.2021, батько створив належні умови для повноцінного розвитку та виховання дітей, займається їх вихованням та належним чином утримує, так як має дохід, що підтверджується відомостями з податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця.

Малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилася проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 20.08.2021 р., мати створила належні умови для повноцінного розвитку та виховання доньки, займається її вихованням та належним чином утримує її, так як офіційно працевлаштована та має постійний дохід, що підтверджується довідкою з місця роботи (довідка про доходи № 143 від 18.08.2021 р.).

Згідно довідки від 13.09.2021 року № 4 КНП «Ірпінської центральної міської лікарні», ОСОБА_2 на обліку у лікаря - нарколога не перебуває. Згідно довідки від 13.09.2021 року №4/1 КНП «Ірпінської центральної міської лікарні», ОСОБА_2 на обліку у лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно довідки від 06.08.2021 року № 1 КНП «Ірпінської центральної міської лікарні», ОСОБА_1 на обліку у лікаря - нарколога не перебуває. Згідно довідки від 06.08.2021 року № 9 КНП «Ірпінської центральної міської лікарні», ОСОБА_1 на обліку у лікаря - психіатра не перебуває.

Питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 19 жовтня 2021 року, в присутності матері та батька.

Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області з`ясована думка дітей щодо питання з ким із батьків діти мають бажання проживати. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виявили бажання проживати разом з батьком, ОСОБА_2 . Думку малолітньої ОСОБА_5 не з`ясовували, враховуючи її вік.

Члени комісії з питань захисту прав дитини, до складу якої входять керівники відділів та служб Ірпінської міської ради Київської області, медичні, педагогічні та соціальні працівники за фахом, ретельно розглянувши надані документи та заслухавши пояснення обох батьків, в найкращих інтересах дітей, рекомендували визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 ; малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що визначення місця проживанням малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 не суперечитиме інтересам дитини, оцінюючи надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення вимоги первісного позову про визначення місця проживання мололітньої ОСОБА_10 разом з матір`ю.

Разом з тим, оцінюючи надані суду докази щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи, що визначення їх місця проживання разом з батьком не суперечитиме інтересам дітей, суд задовольняє зустрічний позов в повному обсязі.

Щодо вимог позивача за первісним позовом про стягнення судового збору з відповідача в розмірі 1816,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, згідно квитанції № ПН№3723 від 20.08.2021, за подання позовної заяви до суду позивачем за первісним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1816,00 грн.

Позивачем за зустрічним позовом судовий збір за подання зустрічної позовної заяви не сплачувався, оскільки згідно пенсійного посвідчення серія НОМЕР_5 , виданого 09.07.2015 р. довічно, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є пенсіонером по інвалідності 2 групи, загальне захворювання, та відповідно є особою, звільненою від сплати судового збору згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПУ України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за первісним позовом позовні вимоги визнано в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе при задоволенні позову повернути з державного бюджету позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а отже сума, що підлягає поверненню складає 908,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 84, 104, 109, 141, 155, 157, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 25 квітня 2017 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №127.

Визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою її фактичного місця проживання.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції № ПН№3723 від 20.08.2021 в розмірі 908,00 грн.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про визначення місця проживання дітей,- задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Мерзлий