ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2107/23 Справа № 191/793/22 Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А.В. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 191/793/22

Номер провадження 22-ц/803/2107/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач ТОВ «ЮА Перемога»

відповідачі ОСОБА_1 , ТОВ «Дніпроагроальянс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮА Перемога» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року головуючого судді Твердохліб А.В. зі складанням повного тексту судового рішення 04 листопада 2022 року по цивільній справі про визнання договору оренди недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮА Перемога» (далі - ТОВ «ЮА Перемога») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» (далі - ТОВ «Дніпроагроальянс») про визнання договору оренди недійсним,мотивуючи вимоги тим,що відповідно до свідоцтва про право на спадщину серії НОА 654951 від 06 листопада 2019 року ОСОБА_1 належить земельна ділянка загальною площею 6,920 га, кадастровий номер - :01:002:0069, що розташована на території Іларіонівської селищної ради Синельниківського району, Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 листопада 2019 року.

05 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮА Перемога» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0069.

Згідно п.1.1 договору оренди від 05 серпня 2021 року, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, з кадастровим номером :01:002:0069, яка розташована на території Дніпропетровської області, Синельниківського району, Іларіонівської селищної ради.

Відповідно до п.3.1. договору оренди від 05 серпня 2021 року, договір укладено на 10 років, строк дії договору починається з дати його підписання сторонами. Отже, дія договору почалась з 05 серпня 2021 року, тобто з дати його підписання.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08 листопада 2021 року відсутні відомості про реєстрацію іншого речового права та відомості про державну реєстрацію обтяжень земельної ділянки сільськогосподарського призначення, з кадастровим номером :01:002:0069.

15 листопада 2021 року до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради було подано заяву щодо державної реєстрації іншого речового права на нерухоме майно згідно договору оренди землі від 05 серпня 2021 року.

19 листопада 2021 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради було винесено рішення № 61701144 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень,в якому зазначено, що державним реєстратором було здійснено відповідні інформаційні пошуки в Державному реєстрі прав, та встановлено, що на земельну ділянку відкрито розділ за номером № НОМЕР_1 та зареєстровано право власності за ОСОБА_1 . Окрім того, зазначена земельна ділянка вже передана в оренду та у відкритому розділі міститься відповідний запис (номер 44993229) про зареєстроване право оренди строком до 13 жовтня 2031 року на зазначену земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0069, де орендарем є особа, відмінна від заявника. Зазначені юридичні обставини позбавляють державного реєстратора вчинити дії щодо реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0069 відповідно до поданої заяви.

Позивачем було зроблено запит на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з якого вбачалось, що запис (номер 44993229) про зареєстроване право оренди строком до 13 жовтня 2031 року був вчинений щодо договору оренди від 13 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮА Перемога», проте, у зв`язку з тимчасовою відсутністю доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно надати відповідні докази позивач не може.

Позивач є заінтересованою особою у розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України, оскільки договір оренди між ОСОБА_1 та ТОВ «Дніпроагроальянс» від 13 жовтня 2021 року (запис про зареєстроване право оренди номер 44993229) порушує право позивача на користування орендованою земельною ділянкою, згідно договору оренди від 05 серпня 2021 року. Договір оренди від 13 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Дніпроагроальянс» укладено з порушенням закону на підставі наступного: згідно п.3.1. договору оренди від 05 серпня 2021 року строк дії договору починається з дати його підписання сторонами.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 15 січня 2020 року по справі № 322/1178/17 висловила наступну позицію щодо строку дії договору оренди: «Згідно із частиною 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тому, вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання. Позивач посилається на те, що сторони в договорі оренди землі мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії вказаного договору, оскільки такі права прямо передбачені принципами та закріплені загальними нормами цивільного законодавства. Разом з тим якщо сторони не вказали про час (термін, календарну дату, подію) початку перебігу та закінчення строку договору, діють загальні правила, передбачені спеціальним Законом N 161-ХІУ, який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації».

Таким чином, договір оренди від 05 серпня 2021 року є укладеним та строк його дії почався.

ОСОБА_1 укладаючи з ТОВ «Дніпроагроальянс» договір оренди від 13 жовтня 2021 року вчинив дію, яка перешкоджає орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою та порушив право позивача на захист його права на орендовану земельну ділянку.

В зв`язку із викладеними обставинами, з урахуванням уточнення позовних вимог, посилаючись на ст.ст. 203, 204, 215, 396, 627, 631 ЦК України, ст. ст. 24, 27 Закону України «Про оренду землі», позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0069 від 13 жовтня 2021 року, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Дніпроагроальянс», номер запису в єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно 44993229, дата державної реєстрації 05 листопада 2021 року, який зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року позовні вимоги ТОВ «ЮА Перемога» до ОСОБА_1 , ТОВ «Дніпроагроальянс» про визнання договору оренди недійсним залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «ЮА Перемога» просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми статей 126,126,210 ЗК України, ст. 638 ЦК України та помилково не застосовано ст. 631 ЦК України, що підлягала застосуванню.Суд першої інстанції здійснив неправильне тлумачення пункту 3.1 договору оренди від 05 серпня 2021 року. Судом зроблено помилковий висновок, що у скаржника відсутнє право оренди земельної ділянки, що суперечить статтям Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , ст. 11 ЦК України та ст. 124 ЗК України. Право оренди на земельну ділянку набувається на підставі договору оренди, що набрав чинності, а не його державної реєстрації в державному реєстрі, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду в постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 917/410/18, від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, від 05 червня 2019 року у справі № 392/1829/17, від 15 липня 2020 року у справі № 915/476/19. Право оренди ТОВ «ЮА Перемога» виникло,на підставі договору оренди земельної ділянки, є дійсним та підлягає судовому захисту, у зв`язку з його порушенням відповідачами.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «ЮА Перемога» Гірман П.П. та ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги . Представник ТОВ «Дніпроагроальянс» у судове засідання апеляційного суду не з`явився , належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом отримання судової повістки на електронну адресу товариства та шляхом отримання судової повістки ,про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 листопада 2020 року, виданого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 6,92 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (кадастровий номер :01:002:0069),що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 листопада 2019 року .

05 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮА Перемога» в письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендодавець-власник ОСОБА_1 передав орендарю ТОВ «ЮА Перемога» у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку (кадастровий номер :01:002:0069) (а.с.18) .

Цієї ж дати між сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с.21).

Пунктом 3.1 договору оренди земельної ділянки від 05 серпня 2021 року визначено, що договір укладено строком на 10 років, і його дія починається з дати його підписання сторонами. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

19 листопада 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, ухвалено рішення № 61701144 про відмову представнику ТОВ «ЮА Перемога» Циб С.В. у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме, права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0069, у зв`язку із тим, що вказана земельна ділянка вже передана в оренду та у відкритому розділі міститься відповідний запис (номер 44993229) про зареєстроване право оренди строком до 13 жовтня 2031 року, де орендарем є особа, відмінна від заявника (а.с.23).

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 11 листопада 2021 року, встановлено, що 05 листопада 2021 року державним реєстратором виконавчого комітету Могилівського сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0069), площею 6,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, укладеного 13 жовтня 2021 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Дніпроагроальянс» (а.с.70-71).

Встановлено, що державна реєстрація права оренди земельної ділянки за договором від 05 серпня 2021 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «ЮА Перемога», не відбулася.

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення вимог ,оскільки встановив , що державна реєстрація права оренди спірної земельної ділянки за ТОВ «ЮА Перемога» на підставі договору оренди землі від 05 серпня 2021 року не була здійснена, тобто ,юридична передача спірної земельної ділянки ТОВ «ЮА Перемога» не відбулася, і позивач не набув відповідне речове право. При цьому ,суд відхилив визнання відповідачем ОСОБА_2 позову, оскільки ТОВ «Дніпроагроальянс» не визнав факт помилкового підписання спірної угоди, а ОСОБА_2 , в свою чергу, не пред`являв позовних вимог про порушене право. Суд не прийняв позицію відповідача ОСОБА_2 про визнання позову ТОВ «ЮА Перемога» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,укладеного 13 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та ТОВ « Дніпроагроальянс»,оскільки така позиція порушує права іншої особи відповідача ТОВ « Дніпроагроальянс» .

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд , оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (стаття 792 ЦК України).

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону У країни «Про оренду землі»).

Відповідно пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша статті 14 Закону України «Про оренду землі»).

Водночас, за правилом частини п`ятої статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим, цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» різняться за змістовним наповненнями, а також можуть відрізнятися у часі, про що зазначено у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) та від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16).

Системний аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди землі має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19).

Згідно з частиною першою статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Законодавством, чинним на час укладення 05 серпня 2021 року договору оренди землі, орендарем за яким є позивач, не передбачалася обов`язкова державна реєстрація договору оренди. Втім, обов`язковою була державна реєстрація права оренди земельної ділянки, з якою пов`язувався момент передачі орендодавцем орендареві об`єкту за договором оренди землі.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 12 січня 2021 року у справі № 229/5551/18 (провадження № 61-2060св20).

Відмовляючи в задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно. Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду правовій позиції Верховного Суду ,викладеної у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 917/410/18, від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, від 05 червня 2019 року у справі № 392/1829/17, від 15 липня 2020 року у справі № 915/476/19 ,відхиляються судом апеляційної інстанції,оскільки висновки Верховного Суду у вказаних справах стосуються позовів з іншими ,відмінним від цієї справи обставинами.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстави вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮА Перемога» залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 07 березня 2023 року .

Судді: