Єдиний унікальний номер 341/83/23
Номер провадження 2/341/149/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області, у складі:

головуючого судді Куценка М.О.

за участі секретаря судового засідання: Сегін І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_3 та стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти в її користь на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 23 липня 2009 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 08 серпня 2018 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем народилася дитина - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач самоусунувся від виховання дочки, не приймає участі у її вихованні, не утримує її. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки відповідач не дає. Таким чином, вказана поведінка відповідача свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. На даний час позивач проживає у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 07.03.2019 року. Від даного шлюбу мають дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Враховуючи викладене, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_3 , разом з тим стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі частини від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття, а тому позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Галицького районного суду від 07.02.23 року відкрито провадження у справі (а.с. 27).

24.02.23 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради - Л. Слюзар надіслала на адресу суду письмовий висновок комісії з питань захисту прав дитини (а.с.33-35).

Ухвалою Галицького районного суду від 27.02.23 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 40).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підтримала в повному обсязі та посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в позові та на матеріали справи просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки в суд не повідомив. На адресу проживання відповідача надсилалась поштова кореспонденція суду, а також розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області - Л. Слюзар в судовому засіданні надала пояснення щодо позову, вважає за можливе та доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , позовні вимоги підтримує повністю.

В судовому засіданні дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснила, що не знає хто такий ОСОБА_2 , а батьком для неї є теперішній чоловік позивача по справі - ОСОБА_4 , називає його татом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 з 2018 року. Вони підтримують добрі сусідські відносини та її внук товаришує з донькою позивачки - ОСОБА_7 . Їй відомо що в ОСОБА_1 дуже дружня сім`я з ОСОБА_10 та їхніми дітьми. ОСОБА_7 називає ОСОБА_10 батьком та висловлювала запитання чому її прізвище відрізняється від прізвища тата (теперішнього чоловіка позивачки). Біологічного батька дитини - ОСОБА_2 не знає та ніколи не бачила, оскільки він до дитини не приїжджав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 , вони підтримують дружні відносини та завжди спілкуються з сусідами. В їхній сім`ї дуже добрі взаємовідносини. Біологічного батька дитини - ОСОБА_2 не знає та не бачила, ніколи розмови про нього не було. Вихованням дитини займалася позивач і теперішній її чоловік.

В судове засідання 09.05.23 р. сторони не з`явились.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують та просять суд його задовольнити в повному обсязі (а.с.62).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки в суд не повідомив. На адресу проживання відповідача надсилалась поштова кореспонденція суду, а також розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області подала через канцелярію суду заяву, в якій підтримує висновок комісії з питань захисту прав дитини від 28.12.2022 р. просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.63).

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

На підставі викладеного, в суду наявні підстави для ухвалення заочного рішення по справі, на підставі ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи належність повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, наявність заяв сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд констатує про відсутність перешкод для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають спільну дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 виданим 03 листопада 2014 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської обл., про що 19 червня 2006 року складено відповідний актовий запис N 17 (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого 03 листопада 2014 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської обл., ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а. с. 8).

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивачка, в якості обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , зазначає, що, відповідач ухиляється від виховання дочки, не приймає участі у її вихованні, не утримує її (а.с.1-4).

Відповідно до копії рішення виданого Галицьким районним судом Івано-Франківської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.9-10).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 07.03.2019 року зареєстрували шлюб (а.с. 11).

Актом обстеження умов проживання комісією Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради встановлено, що позивач зареєстрована разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , однак на даний час проживає разом з сім`єю чоловіка за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання добрі (а.с.13-14).

Відповідно до довідки виданої Дубовецькою сільською радою від 23.12.2022 року №583 про те що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з нею проживають: дочка - ОСОБА_3 та ОСОБА_14 (а.с.18).

Згідно довідки виданої в.о. директора Дубовецького ліцею Дубовецької сільської ради Івано-Франківської област - О.Козелківською від 23.12.2022 р. ОСОБА_3 навчається у другому класі Дубовецького ліцею Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області (а.с.19).

Відповідно до висновку від 28 грудня 2022 року, комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради: батько дитини ОСОБА_2 не цікавиться життям своєї дочки, не відвідує її, не займається її вихованням та утриманням, про що засвідчили в своїх заявах до комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 жителі Івано-Франківської обл., Івано-Франківського р-ну, с. Дубівці. Ю.Білик не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Батько свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не спілкується з дитиною в повному обсязі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. ОСОБА_2 на комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради не з`явився, хоча про час та місце проведення був повідомлений належним чином, причина неявки не відома. На підставі вищенаведеного, в інтересах малолітньої дитини, керуючись ст. 164,166 Сімейного кодексу України, комісія з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради вважає за можливе та доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.34-35).

Вимогами ч.ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

У відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Разом з тим, як роз`яснено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що обставини ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_16 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог в частині вимог про позбавлення останнього батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За встановлених судом обставин, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись до ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 19.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення місячного платежу аліментів належить негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте Галицьким районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяМихайло КУЦЕНКО