АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року

м. Чернівці

справа № 720/347/22

провадження 822/124/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Лисака І.Н.,

секретар Конецька Д.Г.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович,

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на додаткове рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Павлінчук С.С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТзОВ «Споживчий центр»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М., приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К. О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Новоселицького районного суду від 27 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Споживчий центр», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М., приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К. О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Представник позивачки ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Вказувала, що ОСОБА_1 , яка є позивачкою у справі, понесла витрати на професійну правничу допомогу, в зв`язку з розглядом справи в суді, в розмірі 14000 гривень.

Просила суд стягнути з ТзОВ «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 14000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Новосельцикого районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2022 року стягнуто із ТзОВ «Споживчий Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТзОВ «Споживчий Центр» просить рішення суду першої інстанції змінити та зменшити суму стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що розмір судових витрат не відповідає вимогам ст. 137 ЦПК України та є неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Посилається на те, що аргументи ТзОВ «Споживчий Центр», викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Позиція апеляційного суду

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: договором про надання правової допомоги №10 від 03 лютого 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.65 зворот-66); актом виконаних робіт за договором №10 про надання професійної правничої допомоги від 03 лютого 2022 (а.с.68); квитанціями до прибуткового касового ордеру: №07 від 05 лютого 2022; №13 від 06 березня 2022 року; №18 від 24 квітня 2022 року; № 24 від 25 травня 2022 року; №38 від 156 серпня 2022 року; № 43 від 21 вересня 2022 року на загальну суму 14000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є фактично понесеними.

Що стосується доводів апеляційної скарги ТзОВ «Споживчий центр» про не співмірність та недоведеність витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 13 березня 2019 року у справі № 826/7806/17, 20 грудня 2018року у справі № 316/4923/16-а, 01 жовтня 2018 року у справі № 815/4619/17, 02 вересня 2019 року у справі № 520/3939/19.

Додатково варто звернути увагу суду на позицію Верховного Суду, у якій було зазначено, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 07 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19, а також у справі № 607/14338/19-ц від 01 жовтня 2021 року.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідачем до суду першої інстанції не надано обґрунтованого заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів сплати послуг адвоката, є безпідставними.

Як убачається з акту виконаних робіт № 1 від 28 жовтня 2022 року, адвокатом надано послуги на загальну суду 14000 гривень. Вказані послуги сплачені позивачкою, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру: №07 від 05 лютого 2022; №13 від 06 березня 2022 року; №18 від 24 квітня 2022 року; № 24 від 25 травня 2022 року; №38 від 156 серпня 2022 року; № 43 від 21 вересня 2022 року на загальну суму 14000 гривень.

Отже, позивачем підтверджено у повному обсязі понесенні ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 гривень, що встановлено судом першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 09 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 09 лютого 2023 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

І.Н. Лисак