Справа №359/7877/22
Провадження №2-з/359/12/2023
УХВАЛА

9 лютого 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Баток Н.Г.,

за участю законного представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву законного представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Золочівська сільська рада; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання недійсними договорів та застосування наслідків недійсності правочинів,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

1.1. Законний представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою та посилається на те, що від імені та в інтересах її довірителя ОСОБА_2 був пред`явлений позов про визнання недійсними договорів відчуження домоволодіння та земельних ділянок, а також застосування наслідків недійсності вказаних правочинів. Спірні земельні ділянки площею 0,0522 га з кадастровим номером :01: 014:0083, площею 0,1107 з кадастровим номером :01:014:0072, площею 0,1101 га з кадастровим номером :01:014:0079, площею 0,1 га з кадастровим номером :01:014:0080, площею 0,1 га з кадастровим номером :01:014:0057 та площею 0,1 га з кадастровим номером :01:014:0035, що розташовуються в с.Вишеньки Бориспільського району, в черговий раз можуть бути відчужені у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить виконання рішення суду та істотно ускладнить захист прав позивача. Тому законний представник позивача ОСОБА_1 просить накласти арешт на перелічені земельні ділянки та заборонити посадовим особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

1.2. У судовому засіданні законний представник позивача ОСОБА_1 підтримує заяву та наполягає на її задоволенні.

1.3. Інші учасники справи не з`явились усудове засідання. Як вбачається з ч.1 ст.153 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду суто процесуального питання про забезпечення позову.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних відносин.

2.1. В жовтні 2022 року ОСОБА_1 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 , пред`явила до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.1-11 т.1), в якому вона просить визнати недійсними договори дарування домоволодіння та земельної ділянки, укладені 16 липня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 30 квітня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 30 квітня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 2 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , та договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, укладені 11 квітня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

2.2. Процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

3.1. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

3.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

3.4. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

3.5. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

3.6. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

4.1. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №304551320 від 8 липня 2022 року (а.с.35-36 т.1) вбачається, що право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:014:0035 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні записи щодо накладення арешту чи застосування іншого обтяження відносно вказаної земельної ділянки. Тому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають можливість в будь-який час відчужити цей об`єкт нерухомого майна у власність інших осіб. Ця обставина свідчить про те, що невжиття заходу забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав ОСОБА_2 , адже її законний представник ОСОБА_1 буде змушена знову пред`являти позови до осіб, які, нічого не підозрюючи про існування спору, необачно придбають спірну земельну ділянку.

4.2. Крім того, земельна ділянка площею 0,1 га з кадастровим номером : 01:014:0035 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_1 , є безпосереднім предметом спору. Ця обставина свідчить про те, що накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна є співмірним заходом забезпечення позову, який повністю відповідає змісту заявлених позовних вимог.

4.3. Безумовно, вжиття вказаного заходу призведе до втручання держави у право ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на мирне володіння їх майном. Таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства, а також запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати земельну ділянку. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Крім того, накладення арешту на земельну ділянку полягає у позбавленні їх можливості лише відчужити вказаний об`єкт нерухомого майна, а не володіти або користуватись ним. Це свідчить про те, що застосування вказаного обтяження не призведе до жодних негативних наслідків для ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права ОСОБА_2 на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

4.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення позову допустимо накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:014:0035 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1 . Вжиття цього заходу забезпечення позову повністю виключить ризик відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна. В такому випадку відсутня потреба в додатковому оголошенні невизначеному колу посадових осіб, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, заборони вносити відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому у задоволенні поданої заяви в частині вимоги про вжиття цього заходу забезпечення позову належить відмовити.

4.5. Зі змісту резолютивної частини пред`явленого позову (а.с.9 т.1) також вбачаєть-ся, що предметом спору є земельні ділянки з кадастровими номерами :01: 014:0063, :01:014:0034 та :01:014:0084, а не земельні ділянки з кадастровими номерами :01:014:0083, :01:014:0072, :01: 014:0079, :01:014:0080 та :01:014:0057. Ця обставина свідчить про те, що інші земельні ділянки, відносно яких законний представник позивача ОСОБА_1 просить застосувати обтяження, не відносяться до предмету спору. В такому випадку підстави для накладення на них арешту відсутні. Тому у задоволенні заяви в частині цієї вимоги слід відмовити також.

5. Розгляд питання про застосування зустрічного забезпечення.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

5.2. Встановлено, що накладення арешту на спірну земельну ділянку само по собі не спроможне спричинити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 збитків. Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 травня 2022 року (а.с.18-19 т.1) ОСОБА_2 була визнана недієздатною.

5.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для вжиття до позивача заходів зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.258, ч.4 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву законного представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:014:0035 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1 , право спільної часткової власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У задоволенні заяви в частині вимог про вжиття інших заходів забезпечення позову відмовити.

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іденти-фікаційний номер невідомий, проживає по АДРЕСА_1 .

Боржники: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дати народ-ження та ідентифікаційні номери невідомі, проживають по АДРЕСА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня оголошення судового рішення. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили в день її постановлення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець