УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 332/81/21

провадження № 61-10098ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Вертелецькою Тетяною Вячеславівною, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року за нововиявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2021 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняті частини земельних ділянок площею 0,0144 га (кадастровий номер :02:008:0048) та площею 0,0466 га (кадастровий номер 231010000:02:008:0047), що розташовані по АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 , шляхом перенесення паркану та встановлення його відповідно до зеленої лінії (умовного позначення межі земельної ділянки), позначеної на збірному кадастровому плані згідно державного акту ЗП 000200 від 13 січня 2004 року та ЗП №000222 від 13 січня 2004 року за власний рахунок ОСОБА_1 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2021 року змінено в частині місця перенесення паркану замість «встановлення його відповідно до земельної лінії (умовного позначання межі земельної ділянки), яка позначена на збірному кадастровому плані згідно державного акту ЗП 000200 від 13 січня 2004 року та ЗП № 000222 від 13 січня 2004 року» вказавши «в частині спільної межі, від кута огорожі на відстані 23, 74 м з фактичної сторони земельних ділянок (від проїжджої частини - АДРЕСА_1 ), площею накладення 0.0004 га відповідно до висновку судової технічної експертизи від 03 червня 2022 року № Се-19/1-8-21/13891-ЗТ. В іншій частині рішення залишено без змін.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року в зв`язку з нововиявленими обставинами на підставі пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Заяву обґрунтувала тим, що:

з метою виконання судового рішення та вірного перенесення паркану під наглядом спеціаліста, ОСОБА_1 звернулась до сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_3 , яка повідомила, що частина присадибної ділянки, що підлягала звільненню з боку вулиці, була класифікована як лишки присадибної ділянки, що утворилися по межі присадибних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (висновок експерта від 03 червня 2022 року № СЕ-19/108-21/13891-ЗТ), що призвело до некоректних висновків експерта щодо виявлення фактів перетинів меж ділянок згідно з державними актами із межами в існуючій огорожі суміжних присадибних ділянок по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 ;

позивач є власником земельних ділянок за державними актами № ЗП 000222 площею 0,0466 га та № ЗП 000220 площею 0,0144 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Для формування земельних ділянок та виконання топографо-геодезичних робіт до складу яких, серед іншого, входить визначення крайніх поворотних точок меж земельних ділянок та складання відповідних кадастрових планів, позивач ОСОБА_2 звернулась до інженера-землевпорядника ОСОБА_4 , яка виконала плани земельних ділянок та топографо-геодезичні роботи з визначенням крайніх поворотних точок меж земельних ділянок належних ОСОБА_2 (на цифровому носії), однак вказана документація, як підтверджено доказами, складена без виконання п. 6.3 рішення Запорізького міськвиконкому від 24 вересня 1998 року № 528/52 та із порушенням (невідповідністю) матеріалам землевпорядної документації 1998 року та 2003 року;

виконання топографо-геодезичних робіт із недотриманням проектів землеустрою (землевпорядної документації) є порушенням положень частини п'ятої статті 79-1 ЗК України;

під час складання експертизи, експертом ОСОБА_5 зроблено зауваження щодо «обмеження достовірності висновку експерта» відповідно до якого, дослідження є достовірним, серед іншого, за умов того, що «надана ініціатором проведення судової експертизи інформація, вихідні дані, документи в яких містяться характеристики об`єктів дослідження, є достовірною»;

зібрані плани земельних ділянок позивача ОСОБА_2 та топографо-геодезичні роботи виконані інженером ОСОБА_4 з порушенням землевпорядної документації, і в подальшому використані експертом ОСОБА_5 як вихідні дані під час проведення судової земельно-технічної експертизи у цій справі, що призвело до некоректних висновків експерта щодо виявлення фактів перетинів меж ділянок згідно з державними актами із межами в існуючій огорожі суміжних присадибних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_1 повідомляє, що до отримання листа сертифікованого інженера землевпорядника ОСОБА_3 від 14 вересня 2022 року не була обізнана про виконання спеціалістом ОСОБА_4 відповідної землевпорядної документації із вказаними порушеннями, оскільки не є виконавцем чи замовником таких робіт, не є відповідним технічним спеціалістом чи користувачем програмного забезпечення Digitals/Delta XE Version Professional та не могла ознайомившись із матеріалами справи, встановити правильність робіт, виконаних спеціалістом Фаустовою І. О.;

в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась виключно на збірні кадастрові плани складені інженером-землевпорядником ОСОБА_4 , що виконані із порушенням п. 6.3 рішення Запорізького міськвиконкому від 24 вересня 1998 року № 528/52 та із невідповідністю матеріалам землевпорядної документації 1998 року і 2003 року, а висновок експертизи від 03 червня 2022 року № СЕ-19/108-21/13891-ЗТ, який покладено в основу постанови Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року складено на підставі недостовірних даних;

вказані нововиявлені обставини не були відомі суду апеляційної інстанції під час ухвалення відповідного рішення, проте суттєво впливають на обґрунтованість та законність постанови апеляційного суду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року в складі колегії суддів Подліянової Г. С., Гончар м. С., Дашковської А. В. у задоволенні заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами постанови Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що обставини, на які заявник посилається у поданій заяві, не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

складаючи висновок № СЕ-19/108-21/13891-ЗТ від 03 червня 2022 року судовий експерт використовував надані позивачем результати топографо-геодезичних робіт з визначенням крайніх поворотних точок меж земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 в системі координат 1963 року на технічному носії - CD, виконавцем вказаних робіт була сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_4 ;

ОСОБА_1 у заяві про нововиявлені обставини посилається на документи, які містяться в матеріалах справи, були враховані експертом, досліджені судом та яким надано належну правову оцінку;

висновок експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/108-21/13891/ЗТ від 03 червня 2022 року зроблений не тільки на підставі збірного кадастрового плану земельних ділянок, але й на підставі матеріалів цивільної справи, в яких містяться державні акти на право власності на земельні ділянки, технічні документації, схеми, рішення, технічний паспорт та інше;

експерт безпосередньо здійснював вихід на об`єкт дослідження за адресою: АДРЕСА_1 , зробив заміри земельних ділянок, зйомку. Про час і дату огляду земельних ділянок попереджалися як позивач, так і відповідач, проте, ОСОБА_1 не виявила бажання бути присутньою під час обстеження та не надала доступ до земельної ділянки, якою вона користується;

збірний кадастровий план земельних ділянок ОСОБА_2 та топографо-геодезичні роботи виконані інженером ОСОБА_4 на підставі державних актів ЗП № 000200 від 13 січня 2004 року та ЗП № 000222 від 13 січня 2004 року і межі визначені в збірному кадастровому плані відповідають державним актам;

висновки, викладені в постанові Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року, зроблені не лише з урахуванням експертизи № СЕ-19/108-21/13891/ ЗТ від 03 червня 2022 року, а також копій державних актів на земельні ділянки, збірного кадастрового плану земельних ділянок, копій технічного паспорту, копій технічної документації, копій проекту передачі у власність земельної ділянки, копій договору купівлі-продажу, інформації з реєстру.

Апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_1 мала право ознайомитися з матеріалами справи, залучити до участі у справі спеціаліста та доводити свою позицію під час розгляду справи, а не надавати переоцінку доказам, яким надавалася належна правова оцінка під час розгляду справи по суті.

23 січня 2023 року ОСОБА_1 через представника з пропуском строку засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду та посилаючись на те, що оскаржену ухвалу вона отримала 24 грудня 2022 року, що підтверджується доданою до касаційної скарги копією конверта, просить поновити строк.

Указані обставини є достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження на підставі статті 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржену ухвалу апеляційного суду як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновок експерта від 03 червня 2022 року базувався на неправильних вихідних даних, зокрема інформації про площу земельної ділянки ОСОБА_2 та не вірних координатах поворотних точок меж земельних ділянок, що розташовані по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , які були відображені в системі координат 1963 року та надані судовому експерту ОСОБА_5

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 752/4955/17 викладено висновок про те, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Апеляційний суд встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу перегляду постанови апеляційного суду, не є нововиявленими, зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишення постанови апеляційного суду від 10 серпня 2022 року без змін.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування апеляційним судом матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування.

Інші доводи та обставини, на які посилається ОСОБА_1 у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки їм було надану відповідну правову оцінку, з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Вертелецькою Тетяною Вячеславівною, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук