Справа № 523/4702/19
Провадження №2/523/297/23
У Х В А Л А

"16" березня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Бєлік Л.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Одесі в залі суду № 6 клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Попроцького Дмитра Михайловича про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Єсіна Лариса Михайлівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору довічного утримання, скасування реєстрації права власності, визнання спадкоємцем першої черги, визнання права власності, витребування майна, скасування реєстрації.

Від представника позивача 15.03.2023 року (вх. № 1945) суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 та забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме вищевказаної квартири.

Клопотання обґрунтовано тим, що 07.08.2019 року позивач вже звертався до суду з заявою про забезпечення позову, та його заяву було задоволено, однак, ухвала суду не була виконана. Представник позивача зазначає, що 15.01.2023 року він отримав інформаційну довідку, згідно якої стало відомо, що спірна квартира 26.12.2022 року відчужена на користь іншої особи на підставі договору дарування. Відповідно до попередньої інформації, спірна квартира належала відповідачу ОСОБА_2 . А тому, ухвалу суду про забезпечення позову виконати не є можливим, з підстав того, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими права на нерухоме майно та їх обтяження, що стало підставою для відмови в реєстрації ухвали суду.

Представник зазначає, що дані обставини свідчать про те, що відповідачі можуть здійснити відчуження квартири в майбутньому на користь третіх осіб, що у свою чергу зробить неможливим виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача, а відтак, ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся буде не можливим.

На підставі викладеного представник позивача просить задовольнити заяву шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 та, шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 (а.с.1-2 том №3).

Згідно поданої заяви, представник позивача просить клопотання про забезпечення позову розглянути за його відсутності.

Сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку, представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності. Не явка повідомлених осіб, не перешкоджає розгляду клопотання про забезпечення позову.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом встановлено, що подана заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову та матеріали справи на предмет доцільності її задоволення суд дійшов до наступних висновків.

Так, згідно ухвали Суворовського районного суду від 07.08.2019 року (суддя Шепітко І.Г.) заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Єсіна Лариса Михайлівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання розірваним договору довічного утримання, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права на спадкування за законом задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору довічного утримання.

Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження нерухомості, - до набрання законної сили рішенням у справі.

Разом з цим, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, від 25.01.2023 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала на праві приватної власності ОСОБА_5 зареєстровано 26.12.2022 року за ОСОБА_3 . Підстава: договір дарування квартири. Серія та номер 3889, виданий 26.12.2022 року Приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвала суду від 07.08.2019 року не була виконана. Разом з цим, з підстав наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження, а саме, зміна власника, виконати ухвалу суду від 07.08.2019 року є неможливим.

Щодо оцінки обґрунтованості доводів забезпечення позову, суд зазначає, що звертаючись до суду з позовними вимогами позивач зазначив, що він проживав однією сім`єю з ОСОБА_6 , до дня її смерті, за час спільного проживання саме позивач здійснював за нею догляд, піклування тощо. Зазначає, що відповідач у справі не виконував умови договору довічного утримання, не піклувався про ОСОБА_7 та не надавав матеріальної допомоги. Позивач стверджує, що його права є порушеними, оскільки, з ОСОБА_7 , вони проживали як чоловік та дружина, за життя остання хотіла частину квартири оформити на позивача, тобто цивільного чоловіка, однак, за спільною згоду було вирішено цього не робити, та у зв`язку з побоюваннями, що квартири буде незаконно відібрана третіми особами, було вирішено здійснити її відчуження на користь відповідача.

Таким чином, позивач зазначає, що є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 , а відтак його права є порушеними.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб - п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України.

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно вказаної постанови, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і рівності перед законом, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Дослідивши матеріали справи на предмет доцільності задоволення заяви щодо забезпечення позову, заяву представника позивача, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення будь-яких дій пов`язаних з державною реєстрацією є обґрунтованою, вимоги є законними та співрозмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки спір між сторонами виник з приводу спірного об`єкта нерухомого майна, позивач зазначає, що має право на спадкування та згідно позовних вимог від 12.03.2023 року просить змінити черговість у спадкуванні, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, оскільки об`єкт нерухомості до розгляду спору по суті може бути відчужений на користь третіх осіб, а відтак й порушить права позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Керуючись ст.ст. 8, 149, 151, 153, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Попроцького Дмитра Михайловича про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження нерухомості, квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , до набрання законної сили рішенням у справі.

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: