П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року м. Київ

Справа № 361/414/21

Провадження: № 22-ц/824/2855/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Соколової В. В., Нежури В. А.,

секретар Івасенко І. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Зеленої Наталії Юріївни в інтересах Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (після зміни назви - Акціонерне товариство «Сенс Банк»)

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Петришин Н. М.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (після зміни назви - Акціонерне товариство «Сенс Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

у с т а н о в и в:

У січні 2021 року АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви - АТ «Сенс Банк») звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за кредитним договором №1374, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 . В забезпечення виконання вказаного кредитного договору, між банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 133,7 кв.м, земельна ділянка, кадастровий номер якої :01:006:0011, та земельна ділянка кадастровий номер :01:006:0012, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, банк звернув стягнення на іпотечне майно, зареєструвавши за собою 08.10.2020 року право власності на нерухоме майно. Однак, банку стало відомо про те, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області було накладено арешт та заборону відчуження на іпотечне майно, що порушує права АТ «Альфа-Банк» як власника майна.За викладених обставин, банк просив суд звільнити з-під арешту вищевказане нерухоме майно, належне на праві власності АТ «Альфа-Банк», а саме житловий будинок та дві земельні ділянки.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» про звільнення майна з-під арешту відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Зелена Н. Ю. в інтересах АТ «Сенс Банк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що накладенням арешту на спірне нерухоме майно порушуються права банку як власника цього майна. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Посилаючись на положення частини шостої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом, вказувала, що позивачем обрано належний спосіб захисту своїх порушених прав.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року та 13 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Сидорова Ю. В. в інтересах АТ «Сенс Банк» підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 21 серпня 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний борг № 1374 на суму 700 000 грн з терміном повернення до 20 серпня 2018 року та зі сплатою відсотків у розмірі 20 % річних.

В забезпечення виконання вказаного договору, 21 серпня 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 1375, предметом якого є земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:006:0011, та жилий будинок АДРЕСА_1 .

17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, в тому числі за іпотечним договором від 21 серпня 2008 року.

Установлено, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 361/2567/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

18 липня 2018 року державним реєстратором на підставі вказаної ухвали суду накладено обтяження на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 02 листопада 2015 року в розмірі 123 000 грн, інфляційні втрати за період 01 січня 2016 року по 31 березня 2018 року у розмірі 34686 грн, 3 % річних за період 01 січня 2016 року по 18 квітня 2018 року у розмірі 8481,95 грн, витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 11453 грн та судовий збір у розмірі 1661,68 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 02 листопада 2015 року в розмірі 123 000 грн, інфляційні втрати за період 01 січня 2016 року по 31 березня 2018 року в розмірі 34 686 грн, 3 % річних від простроченої суми за період 01 січня 2016 року по 18 квітня 2018 року в розмірі 8481,95 грн, витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 11453 грн та судовий збір у розмірі 1661,68 грн. В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

08 жовтня 2020 року АТ «Альфа Банк» зареєструвало за собою у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що накладення арешту на заставлене майно не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги в майбутньому і не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законом України «Про іпотеку», оскільки відповідно до статті 1 зазначеного Закону іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Чинним законодавством передбачений вичерпний перелік способів зняття арешту, накладеного на підставі судового рішення про вжиття заходів забезпечення позову, а тому обраний позивачем спосіб захисту своїх прав суперечить чинному законодавству.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно з частиною шостою статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 вказаного Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

Згідно з частинами другою, третьою статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи положення Закону України «Про іпотеку» Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 31 жовтня 2018 року у справі № 923/1105/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №822/1426/16 зазначив, що оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» випливає, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому, відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

В оцінці доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів ураховує, що банк, звертаючись до суду із вказаним позовом, посилався на те, що накладення арешту на належне йому майно, перешкоджає йому, як власнику, розпоряджатись цим майном.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України.

ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2).

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого виду судочинства (пункт 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц).

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 607/15533/17.

Конституцією України передбачено захист права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України).

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Матеріали справи свідчать, що банк звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме, житловий будинок, зареєструвавши за собою у встановленому законом порядку право власності на вказане нерухоме майно. Факт набуття банком права власності на спірне нерухоме майно ніким не оспорений. Однак, банк у зв`язку з накладенням арешту на житловий будинок не може реалізувати усі свої права як власник майна.

Отже, банк має правомірний інтерес у цьому спорі, який підлягає захисту судом.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 537/5256/19.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що банк звернувся до суду із вказаним позовом як власник майна, а не іпотекодержатель (кредитор), а тому помилково вважав, що накладення арешту на спірне майно не позбавляє банк права задовольнити свої вимоги в майбутньому і не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законом України «Про іпотеку».

Також суд першої інстанції помилково послався на те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав суперечить чинному законодавству, оскільки відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

При цьому, із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про зняття з нього арешту.

Такі висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 757/9023/18-ц.

Банк не є учасником спірних правовідносин у справі, в якій в якості забезпечення позову накладався арешт на нерухоме майно, а тому в процесуальному порядку позбавлений права порушувати питання щодо скасування заходівзабезпечення позову.

Більш того, як убачається із матеріалів справи, питання скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2018 року вже було предметом розгляду судом, наслідком якого стала відмова у скасуванні вжитих судом заходів забезпечення позову.

Наведені вище обставини з урахуванням положень діючого законодавства свідчить про те, що в даному випадку банк як власник майна не може захистити свої права в інший спосіб, аніж, звернувшись до суду із вказаним позовом , а тому звільнення майна з-під арешту є правомірним та ефективним способом захисту порушеного права АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви - АТ «Сенс Банк»).

В той же час, заявляючи вимоги про звільнення з-під арешту земельних ділянок кадастровий номер :01:006:0011, та кадастровий номер :01:006:0012, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , банк не звернув уваги на те, що арешт Броварським міськрайонним судом Київської області накладався лише на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак вимоги про звільнення з-під арешту зазначених земельних ділянок є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позову та звільнення з-під арешту нерухомого майно, яке належить АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви - АТ «Сенс Банк»), а саме, житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать, що банк при зверненні до суду із позовом та апеляційною скаргою сплатив судовий збір у загальному розмірі 5675 грн, та просив суд стягнути солідарно з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору.

Однак, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому витрати по сплаті судового збору згідно ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідачів у розмірі 1892 грн в рівних долях, тобто, по 946 грн, з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Зеленої Наталії Юріївни в інтересах Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (після зміни назви - Акціонерне товариство «Сенс Банк») задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (після зміни назви - Акціонерне товариство «Сенс Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить Акціонерному товариству «Альфа-Банк» (після зміни назви - Акціонерне товариство «Сенс Банк»), а саме, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (після зміни назви - Акціонерне товариство «Сенс Банк») (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) судовий збір у розмірі 1892 грн в рівних долях, тобто, по 946 (дев`ятсот сорок шість) грн, з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. В. Соколова

В. А. Нежура