Справа № 638/4591/22
Провадження № 2/638/1667/23
УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання представника позивача - Орос (Поволяєвої) О.В., - Шевцової А.Р., - Шаповалова А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання договору недійсним.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі, призначено судове засідання.

31 січня 2023 року представником позивача подано клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати наступну інформацію:

- у ПрАТ «ВФ Україна»: кому належить мобільний номер телефону НОМЕР_1 , за допомогою якого було відкрито рахунки та пройдено ідентифікацію у АТ «Ощадбанк»?; де територіально використовували мобільний номер телефону НОМЕР_1 у період з 12 січня 2022 року по 14 січня 2022 року включно?

- ПрАТ «Київстар»: чи належить ОСОБА_1 мобільний номер телефону НОМЕР_2 ?; де територіально використовувався мобільний номер телефону НОМЕР_2 у період з 12 січня 2022 року по 14 січня 2022 року?

В обґрунтування клопотання представник позивача зазначає, що витребувані докази мають важливе значення для вирішення справи та сприятимуть доведенню обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а також забезпечать всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи у їх сукупності.

В судовому засіданні представник позивача клопотання підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що в рамках кримінальної справи ним було подано до слідчого аналогічне клопотання про витребування інформації, слідчий не відмовив у задоволенні клопотання, однак станом на дату даного судового засідання не вчинив жодних дій для витребування інформації.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не надали.

Згідно п. 3 ст. 2 ЦПК основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

На необхідності забезпечення розгляду справи протягом розумного строку зазначено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України.

Вирішуючи питання щодо розгляду заявленого представником позивача клопотання за відсутності представника відповідача та третьої особи, суд приймає до уваги те, що межі перенесення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Враховуючи наведене, ту обставину, що в даному судовому засіданні справа по суті не вирішується, а також необхідність забезпечення розумних строків її розгляду, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкладення судового засідання, зважаючи на що розглядає клопотання про витребування доказів за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Дослідивши заяву про витребування доказів та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 13 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Як визначено ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Тобто, заявляючи клопотання про витребування доказів особа повинна зазначити причини, з яких вона не може одержати цей доказ самостійно, до клопотання обов`язково долучаються письмові докази (відомості), які підтверджують неможливість одержання таких доказів самостійно. При цьому, необхідним є обґрунтування, які саме обставини можуть бути підтверджені витребуваними доказами, а також їх значення для правильного розгляду та вирішення справи.

Статтями 159, 160 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні також має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку.

Згідно ст. 31 Конституції України, кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншим способом одержати інформацію неможливо.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить інформація, що знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту маршрутів передавання тощо.

Згідно ст. 306 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції. Зазначена стаття закріплює право фізичної особи на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції є одним з основних особистих немайнових прав.

Наведене також кореспондується із ст.31 Конституції України, ст.12 Загальної декларації прав людини, ст.8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та ст.17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про телекомунікації», оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж. Провайдер - це також суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій без права на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку. Абонент - споживач телекомунікаційних послуг, який їх отримує на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі. Телекомунікаційна послуга - продукт діяльності оператора та/або провайдера телекомунікацій, спрямований на задоволення потреб споживачів у сфері телекомунікацій.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про телекомунікації», охорона таємниці телефонних розмов, телеграфної чи іншої кореспонденції, що передаються технічними засобами телекомунікацій, та інформаційна безпека телекомунікаційних мереж гарантуються Конституцією та законами України. Зняття інформації з телекомунікаційних мереж заборонене, крім випадків, передбачених законом. Оператори, провайдери телекомунікацій зобов`язані вживати відповідно до законодавства технічних та організаційних заходів із захисту телекомунікаційних мереж, засобів телекомунікацій, інформації з обмеженим доступом про організацію телекомунікаційних мереж та інформації, що передається цими мережами.

З аналізу наведених норм вбачається, що зняття інформації з телекомунікаційних мереж можливе лише у випадках, коли достатньо підстав вважати, що у телеграфній та іншій кореспонденції підозрюваного чи обвинуваченого іншим особам або інших осіб підозрюваному чи обвинуваченому, а також у інформації, якою вони обмінюються з допомогою засобів зв`язку, містяться дані про вчинений злочин, що мають доказове значення або коли листи, телеграми та інші види кореспонденції можуть використовуватися лише за згодою особи, яка направила їх, та адресата.

Матеріали справи не містять доказів тих обставин, що вищевказані абонентські номери відносяться до контрактних абонентських номерів.

Враховуючи вищевикладене, відомості, які просить витребувати представник позивача містять охоронювану законом таємницю, і не можуть бути витребувані при розгляді цивільної справи, оскільки не містять даних про вчинений злочин та відсутні відомості щодо належності зазначених номерів конкретно визначеним особам, а також відсутні відомості щодо надання згоди зазначених осіб на зняття інформації з телекомунікаційних мереж щодо них відповідно до ст. 306 Цивільного кодексу України.

Крім того, виходячи з предмету та підстав позову, характеру спірних правовідносин та стадії розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що заявлене представником позивача клопотання про витребування доказів є передчасним, оскільки позивачем не надано підтвердження вжиття заходів для отримання доказів, про витребування яких заявлене дане клопотання, як і не надано підтвердження неможливості отримання вищезазначених доказів в рамках кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, клопотання представника позивача про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 5, 13, 76, 84, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання договору недійсним - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В. Орос