КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/2276/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» - Проценка Миколи Миколайовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмили Василівни, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обмежень, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування позову зазначала, що 26.04.2005 за договором купівлі-продажу квартири нею було набуто у власність квартиру АДРЕСА_1 .

26 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачем було укладено кредитний договір №2622/0308/88-028, за умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі 150 000 дол. США на строк до 24.03.2018р. зі сплатою 11,9% річних.

На забезпечення виконання грошових зобов`язань перед ВАТ «Сведбанк» за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 року в іпотеку позивачем передано вищевказану квартиру згідно іпотечного договору №2622/0308/88-028-Z-1 від 26.03.2008 року.

Також 25.05.2012 року право вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами ПАТ «Сведбанк» продав ПАТ «Дельта Банк» згідно договору купівлі-продажу права вимоги.

25.06.2014 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/6428/14 було стягнуто солідарно з позивача та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» (поручитель) на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008року в сумі 839 342,77 грн.

Рішення в цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2014.

В подальшому 05.02.2020 року за договором відступлення права вимоги №2149/к ПАТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» право грошової вимоги за кредитним договором №2622/3038/88-028 від 26.03.2008 та договором поруки №2622/3038/88-028-Р-1, укладеним з ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком».

Також було відступлено право вимоги за іпотечним договором.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.09.2020 - 30.04.2020 державний реєстратор - ПНКМНО Черленюх Л.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020, за яким на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», звернула стягнення на предмет іпотеки та зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (номер запису: 36381806 від 27.04.2020).

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.09.2020 - 30.04.2020 державний реєстратор - ПНКМНО Черленюх Л.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020, яким перенесено із запису: 35363924 відомості про іпотеку, що були зареєстровані 15.06.2005р. Іпотекодержателем зазначено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (номер запису: 36381840).

Заявляючи позовні вимоги, позивач посилалась на недотримання державним реєстратором вимог Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень при прийняттяі оскаржуваних рішень, просила їх скасувати.

Зазначила, що звертаючись до державного реєстратора із вимогою про вчинення дій, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» неправильно визначилирозмір основного зобов`язання; відповідачами при зверненні стягнення на предмет іпотеки не в повній мірі дотримано критеріїв встановлення (визначення) істотної обставини - ціни набуття права власності на предмет іпотеки. Окрім того, така ціна набуття права власності не погоджувалась із позивачем; нотаріусом не перевірено відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства; ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» не надано державному реєстраторудокументів, обов`язкових для вчинення оскаржуваних реєстраційних дій, що передбачені в п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Також державним реєстратором не перевірено достовірність та належність поданих документів на відповідність їх вимогам п. 61 Порядку; щодо перенесення відомостей про предмет іпотеки, то вимоги за кредитним договором №41/10-П від 26.04.2005 та забезпеченням за договором іпотеки від 26.04.2005 новому кредитору ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» ніким та ніколи не відступались (не продавались), і станом на 21.04.2011 заборгованість перед відділенням №10 АТ «Сведбанк», за кредитним договором №41/10-П від 26.04.2005 погашена у повному обсязі.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просивсуд:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020 щодо реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000, номер запису: 36381806 від 27.04.2020), відновивши запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 );

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020 щодо перенесення із запису: 35363924 відомостей про іпотеку, що була зареєстрована 15.06.2005, де іпотекодержателем зазначено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (номер запису: 36381840).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року позов задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмили Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020р. щодо реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000, номер запису: 36381806 від 27.04.2020р.), відновивши запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ). Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмили Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020рщодо перенесення із запису: 35363924 відомостей про іпотеку, що була зареєстрована 15.06.2005 р., де іпотеко держателем зазначено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (номер запису: 36381840).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 102 гривні 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 гривень 00 копійок.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» - Проценко М.М., не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки було здійснено відповідно до Закону України «Про іпотеку» та п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Вважає, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не врахував висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі №757/13243/17, згідно з якими, в разі дотримання іпотеко держателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

Апелянт зазначає, що ухилення позивачки від отримання кореспонденції, яка надіслана належним чином, не може нівелювати передбачене законом право іпотеко держателя звернути стягнення на предмет іпотеки.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що розмір заборгованості позивача за кредитним договором станом на дату укладення договору відступлення права вимоги був визначений первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк» у значно більшому розмірі, ніж визначено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року. Посилаючись на практику Великої Палати Верховного Суду, наголошує, що у разі отримання позики в іноземній валюті позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму в іноземній валюті, яка отримана у позику. (постанова ВПВС від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц )

Зазначає, що ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції не навів мотивів відхилення доводів ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про недобросовісність дій позивача, яка отримала позику, проте свої зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та повернення кредитних коштів не виконала, а також більш ніж 6 років не виконує рішення суду про стягнення заборгованості.

Щодо заявленої позивачем вимоги про скасування рішення про перенесення запису про іпотеку, апелянт вважає, що така вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично позивачем оскаржують ся виключно дії державного реєстратора - приватного нотаріуса щодо перенесення запису про іпотеку, тобто щодо реалізації ним владних управлінських функцій, не заявляючи при цьому вимог про право цивільне.

Представник позивача - адвоката Лев Р.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на безпідставність доводів скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує про те, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали реєстраційної справи, копія якої була надана Департаментом з питань реєстрації, правильно встановив, що поштові відправлення з оголошеною цінністю (поштові конверти), які надсилались іпотекодержателем та які повернулись за закінченням встановленого строку зберігання, були надіслані на адресу місце знаходження предмета іпотеки ( АДРЕСА_3 ), де позивач не зареєстрована та не проживає. При цьому, матеріали реєстраційної справи не містять поштових конвертів, які б надсилались на адресу реєстрації місця проживання позивача: АДРЕСА_2 , та які б повернулись за закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення.

Представник позивача також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо розміру заборгованості позивача за кредитним договором. Як зазначалось у позові та вірно, на думку позивача, встановив суд першої інстанції, згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року у справі №753/6428/14 стягнуто солідарно з позивача та ТОВ «ВФ «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 2622/0308/88-028 від 26.03.2008р., в сумі 839342,77 грн. Більш того, з довідки АТ «Дельта Банк» від 05.04.2013 року вбачається, що станом на цю дату заборгованість позивача по кредитному договору складалась із 102 300 доларів США, з яких тіло кредиту - 91 309 доларів США, відсотки - 10 991, 72 долари США. Позивач вважає будь-які нарахування відсотків після рішення суду неправомірними.

Щодо правових висновків Великої Палати Верховного Суду, на необхідність застосування яких посилається апелянт, представник позивача вважає, що обставини, встановлені у наведених в апеляційній скарзі справах не є аналогічними обставинам, які встановлені по справі 753/15753/20, а тому зазначені апелянтом правові позиції не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли між сторонами.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лев Р.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, підтримавши доводи, викладені у раніше поданому відзиві.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Зокрема, особа, що звернулась з апеляційною скаргою - ТОВ ФК «Приватні інвестиції» повідомлені шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, зазначену відповідачем у апеляційній скарзі.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та третьої особи, що не з`явилися, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Заслухавши доповідь судді-доповідача по справі, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 квітня 2005 року за договором купівлі-продажу квартири позивачем ОСОБА_1 набуто у власність квартиру АДРЕСА_1 . 15.05.2005 року право власності на зазначену квартиру було зареєстроване Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно», про що зроблений запис у реєстрову книгу №369-85 за реєстровим №43600.

26 березня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №2622/0308/88-028, відповідно до умов якого банк надав позивачу грошові кошти у розмірі 150 000 доларів США на строк з 26.03.2008 по 24.03.2008, зі сплатою 11,9% річних за користування кредитом.

26 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та третьою особою ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» було укладено Договір поруки №2622/0308/88-028-Р-1, згідно з яким третя особа поручилась перед кредитором за виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008.

На забезпечення виконання грошових зобов`язань перед ВАТ «Сведбанк» за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 у сумі 150 000 дол. США позивач передала в іпотеку вищевказану квартиру АДРЕСА_1 згідно іпотечним договору №2622/0308/88-028-Z-1 від 26.03.2008року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Б.Л. за № 979.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до позивача ОСОБА_1 за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 та договорами забезпечення.

25 червня 2014 року за позовом ПАТ «Дельта Банк» до позивача ОСОБА_1 та третьої особи ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» Дарницьким районним судом м. Києва було прийнято рішення у справі №753/6428/14, яким стягнуто солідарно з позивача та третьої особи на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 року в сумі 839 342,77 грн. Стягнуто з позивача та третьої особи на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2014 рішення Дарницького районного суду м. Києва було скасовано в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з позивача на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 1720,50 грн. та стягнуто з третьої особи на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 1720,50 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, судом встановлено, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 набрало законної сили 09.10.2014 та є обов`язковим до виконання.

05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (відповідач -1) було укладено договір про відступлення прав вимоги №2149/к, за яким ПАТ «Дельта Банк» відступив відповідачу-1 право грошової вимоги за кредитним договором №2622/3038/88-028 від 26 березня 2008 року.

28 травня 2020 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.05.2020 замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року у цивільній справі №753/6428/14.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.09.2020 - 30.04.2020 державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. (відповідач-2) прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020р., за яким на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», звернула стягнення на предмет іпотеки та зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (номер запису: 36381806 від 27.04.2020р.).

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.09.2020, - 30.04.2020 відповідач-2 прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020, яким перенесення із запису: 35363924 відомості про іпотеку, що були зареєстровані 15.06.2005року. Іпотекодержателем зазначено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (номер запису: 36381840).

Із досліджених судом першої інстанціїматеріалів реєстраційної справи №000, встановлено, щопідставою для прийняття оскаржуваного рішення від 30.04.2020 року та виникнення права власності у відповідача-1 на квартиру стали наступні документи:

- заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.04.2020 року;

- іпотечний договір №2622/0308/88-028-Z-1 від 26.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Б. Л. за № 979;

- кредитний договір №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 року, укладений між позивачем та ВАТ «Сведбанк» з додатком №1 (графік погашення);

- повідомлення - вимога відповідача-1 №1369912 від 12.02.2020; - повідомлення - вимога відповідача-1 №1369912 від 23.03.2020 року;

- описи вкладень у цінний лист щодо надіслання повідомлення-вимоги відповідача-1 №1369912 від 23.03.2020 року на адресу: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ;

- список «Теленкова» згрупованих відправлень щодо надіслання листів на адресу: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 ;

- накладна №396 та №400 від 17.02.2020року;

- конверт, що був адресований на адресу: АДРЕСА_3 з відміткою пошти про повернення у звязку із закінченням терміну зберігання;

- конверт, що був адресований на адресу: АДРЕСА_3 з відміткою пошти про повернення у звязку із закінченням терміну зберігання;

- довідка відповідача-1 про суму заборгованості станом на 27.04.2020 року по кредитному договору №2622/0308/88-028 від 26 березня 2008 року;

- договір №2149/к про відступлення права вимоги від 05.02.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. за №217 з додатком №1 до договору та розрахунком заборгованості.

Судом також встановлено, що згідно з п. 10.8 Кредитного договору 2622/0308/88-028 від 26 березня 2008 року всі повідомлення за цим договором вважаються належним чином направленні банком, якщо вони направлені на адресу позичальника, вказану позичальником у реквізитах цього договору, а саме місце реєстрації (проживання): АДРЕСА_2 .

Також, зазначена адреса як місце реєстрації (проживання) позивача визначена в фабулі іпотечного договору від 26.03.2008 року та реквізитах сторін договору.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення було прийняте відповідачем-2 за відсутності обов`язкових та належно надісланих документів, що визначені в п.п. 2 п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1127 від 25.12.2015 (надалі - Порядок).

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Згідно з частиною першої статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, подається, зокрема, документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Згідно з підпунктом 2 пункту 61 Порядку (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, окрім інших визначених документів також подаються: 2) засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення.

Матеріали реєстраційної справи, що надійшли на запит суду першої інстанції з Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не місять поштових конвертів, які б надсилались на адресу реєстрації (проживання) позивача: АДРЕСА_2 , та які б повернулись за закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року в справі № 361/3222/19 (провадження № 61-2788св21) зазначено, що: "умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору.

Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання".

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги про ухилення позивачки від отримання кореспонденції, яка надіслана належним чином, не можуть бути взяті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів належного надсилання іпотекодержателем вимоги на адресу позичальника, визначену сторонами у п. 10.8 Кредитного договору 2622/0308/88-028 від 26 березня 2008 року, а сааме:місце реєстрації (проживання): АДРЕСА_2 .

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що кредитор не виконав обов`язку щодо повідомлення боржника про усунення порушення зобов`язання, у порядку вказаної статті 35 Закону України "Про іпотеку", ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" не мало права звертати стягнення на майно шляхом реєстрації права власності, а тому рішення про державну реєстрацію такого права підлягає скасуванню.

Окрім того, вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив, що відомості, зазначені були відповідачем-1 щодо суми та валюти заборгованості позивача за кредитним договором, дати погашення кредиту та процентна ставка визначені не вірно та не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, відповідачем-1 у двох повідомленнях-вимогах від 12.02.2020 та від 23.03.2020 зазначено, що сума заборгованості позивача складає 4 388 967,62 грн. Також у довідці про суму заборгованості станом на 27.04.2020 відповідачем-1 зазначено, що суму заборгованості позивача за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 складається із простроченої заборгованості за основним боргом у розмірі 91 309,00 дол. США, простроченої заборгованості по нарахованих процентах у розмірі 85 293,07 дол. США, а всього заборгованість становить 176 602,07 дол. США. Також в довідці зазначено, що дата погашення кредиту - 24 березня 2018 року, сума договору 150 000 дол. США та процентна ставка становить 11,9 %.

Однак, як було встановлено судом та не заперечується сторонами, 25 червня 2014 року за позовом ПАТ «Дельта-Банк» (правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Приватні інвестиції») до позивача ОСОБА_1 та третьої особи ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» Дарницьким районним судом м. Києва було прийнято рішення у справі №753/6428/14, яким було стягнуто солідарно з позивача та третьої особи на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 у сумі 839 342,77грн. Стягнуто з позивача та третьої особи на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2014р. рішення Дарницького районного суду м. Києва було скасовано в частині розподілу судових витрат, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 набрало законної сили 09.10.2014 та у відповідності до ст. 81 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до пунктів 3.9, 6.1.4 та 6.1.17 Кредитного договору №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, шляхом, в тому числі, пред`явленням позову до суду.

Таким чином, у відповідності з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, банк (правонаступником якого є відповідач-1), використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, та інших штрафних санкцій за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 у справі №753/6428/14 про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц.

Окрім того, зазначені обставини були встановлені у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2021 у справі №761/33872/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Турчин А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва залишине без змін постановою Київського апеляційного суду від 04.11.2021.

Окрім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2021 у справі №761/33872/20 було встановлено, що твердження відповідача ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» про те, що станом на день укладання 05.02.2020 договору про відступлення права вимоги №2149/к, заборгованість позивача за кредитним договором становила 91309 дол. США - неповернута сума кредиту, 85293,07 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що сумарно згідно з курсом НБУ становило 4 388 967,62 грн. не відповідає дійсності, оскільки згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 у справі №753/6428/14 стягнуто солідарно з позивача та ТОВ «ВФ «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 р. в сумі 839 342,77 грн., а також судовий збір у розмірі 1720,50 грн.

Окрім того, в повідомленнях-вимогах відповідача-1 від 12.02.2020 та від 23.03.2020 №1369912 не вказано жодної інформації про вартість майна, за якою мало відбуватися зарахування вимог, з урахуванням того, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватись з власником майна.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 31.07.2020 у справі №607/11516/18.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» ).

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (ч. 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У частинах другій та восьмій статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

На державного реєстратора під час вчинення спірної реєстраційної дії законом було покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 вищевказаного Порядку, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Такий обов`язок покладено на державного реєстратора частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №766/7991/17, у постановах від 11.09.2019 та від 16.12.2020 у справі №755/7423/17.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимоги позивача щодо скасування рішення державного реєстратора від 30.04.2020 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відновленням запису про право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 є належним способом захисту порушених прав позивача, а тому підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на вимогах Закону.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування рішення відповідача-2 від 30.04.2020 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо перенесення із запису 35363924 відомостей про іпотеку, що була зареєстрована 15.06.2005, де іпотекодержателем зазначено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» слід зазначити наступне.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.09.2020, - 30.04.2020 відповідач-2 прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020, яким перенесено із запису: 35363924 відомості про іпотеку, що були зареєстровані 15.06.2005 іпотекодержателем зазначено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (номер запису: 36381840).

Однак, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечувалось відповідачем-1, щоправо вимоги за кредитним договором №41/10-П від 26.04.2005 року та забезпеченням за договором іпотеки від 26.04.2005 рокуновому кредитору ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» не відступались.

Окрім того, у матеріалах справи наявна довідка видана АТ «Сведбанк» від 21.04.2011 №614, з якої вбачається, що станом на 21.04.2011 заборгованість перед відділенням №10 АТ «Сведбанк», за кредитним договором, складеним з ОСОБА_1 №41/10-П від 26.04.2005 погашена у повному обсязі.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких умов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача-2 не було правових підстав для прийняття рішення від 30.04.2020 щодо перенесення відомостей про предмет іпотеки та зазначенням нового іпотекодержателя відповідача-1.

Доводи апелянта про те, що зазначені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства є необґрунтованими. Зробивши оскаржуваний запис в Реєстрі, відповідач-2 створив для відповідача - 1 відповідні права, а для позивача відповідні обов`язки, які виникають з договору кредиту та можуть впливати на цивільні правовідносини сторін. Таким чином, вимога про скасування рішення державного реєстратора про перенесення запису про іпотеку повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанціїзабезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків районного суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» - Проценка Миколи Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районногосуду м. Києва від 26 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.А.