Справа № 127/8189/23
Провадження № 22-ц/801/964/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 рокуСправа № 127/8189/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати

з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Різник Д.С., прокурора Паука В.В., представника ОСОБА_1 адвоката Горбатюка В.В., представника КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка ВОР» Буздиган О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Горбатюка Валерія Володимировича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2023 року у цивільній справі за заявою Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» про госпіталізацію ОСОБА_1 в примусовому порядку без його згоди,

в с т а н о в и в :

22 березня 2023 року «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» звернулось до суду з заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 в примусовому порядку без його згоди.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , був госпіталізований у відділення №21 КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР».

Направлення на госпіталізацію було видане лікарем приймального відділення КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» ОСОБА_2 , яка після особистого огляду ОСОБА_1 зробила висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв`язку із наявністю у нього важкого психічного розладу у вигляді органічного маревного (шизофреноподібного) розладу наслідок якого є: погіршення стану психічного здоров`я. На момент огляду був агресивний, метушливий, кричав, погрожував розправою медичному персоналу, вмикав радіо, співав, вставав кудись йти. Зі слів працівників ЕМД та за рапортом поліції: почав нести загрозу оточуючим, ображати матір та застосовувати відносно неї фізичну силу, проявляв явні ознаки агресивної поведінки.

ОСОБА_1 за своїм психічним станом не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію, але був госпіталізований в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», як особа, яка поводить себе неадекватно, може вчиняти дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

23.03.2023 року ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила доцільність його госпіталізації для надання психіатричної допомоги, оскільки він страждає на важкий психічний розлад у вигляді: Органічний маревний (шизофреноподібний) розлад наслідок якого є погіршення стану психічного здоров`я, що несе загрозу оточуючим: виявлення явних ознак агресивної поведінки і застосування фізичної сили по відношенню до матері, активне висловлювання на її адресу маячних ідей відношення, збитку та отруєння. У відділенні: пацієнт дратівливий, імпульсивний та категорично відмовляється від подальшого лікування.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2023 року заяву задоволено.

Госпіталізовано до Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в примусовому порядку без його згоди.

Рішення суду допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Горбатюк В.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви про госпіталізацію ОСОБА_1 в примусовому порядку без його згоди.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що згідно висновку огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку № 01.2-24/451 від 23.03.2023 року, комісія оглянула ОСОБА_1 , в результаті чого, було встановлено, що він страждає на важкий психічний розлад у вигляді: органічний маревний (шизофреноподібний) розлад, наслідок якого є погіршення стану психічного здоров`я, що несе загрозу оточуючим: виявлення явних ознак агресивної поведінки і застосування фізичної сили по відношенню до матері, активне висловлювання на її адресу маячних ідей відношення, збитку та отруєння. У відділенні: пацієнт дратівливий, імпульсивний та категорично відмовляється від подальшого лікування.

Крім того, в судовому засіданні представник КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» пояснила, що ОСОБА_1 раніше неодноразово проходив лікування у різних відділеннях КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», зокрема: у 2018, 2021 роках у 1 відділенні; у 2022 у 12 та 7 відділеннях; у 2023 році у 7 відділенні з діагнозом «Помірна деменція внаслідок органічного ураження головного мозку з психотичними (маячними) розладами». Проте, раніше ОСОБА_1 надавав згоду на лікування. Проведення амбулаторного лікування ОСОБА_1 не можливе через те, що він відмовляється приймати ліки призначені лікарями, через це його стан здоров`я погіршується і прояви психічного розладу загострюються, що виявляється у агресії до оточуючих, до матері та сестри. Він стає дратівливим, висловлює маячні ідеї, зокрема щодо матері, сестри та стверджує, що вони посягають на його землю у центрі м. Вінниці, яка коштує мільйони доларів, що мати його постійно перебиває, чим дратує його, що всі жінки відьми, що його треба перевірити та зробити аналізи, оскільки у нього є підозри, що йому мати щось «підсипає», оскільки його мати у дитинстві партизанила та у неї багато 200-х та 300-х тощо. Теперішня госпіталізація пов`язана з погіршенням стану ОСОБА_1 і він згоди на лікування не надає, оскільки вважає себе здоровим. Йому була визначена ІІ група інвалідності безтерміново саме через психічне захворювання.

Задовольняючи зяаву, суд першої інстанції виходив з того, що заява є обґрунтованою, оскільки ОСОБА_1 потрібна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлення ним необхідності лікування є підставою його госпіталізації для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Зазначене положення закону узгоджується із пунктом 5 Принципу 4 - «Визначення психічної хвороби» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психічної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119, де вказано, що жодна особа або орган влади не може класифікувати особу як таку, що має психічну хворобу, інакше як з метою, що прямо пов`язана із психічним захворюванням або внаслідок психічного захворювання.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність (стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (пункт 96 рішення у справі «Заїченко проти України (№ 2) від 26 лютого 2015 року (заява № 45797/09)).

Відповідно до частини першої статті 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно із частинами першою, другою статті 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради» про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наявні правові підстави для її задоволення, оскільки згідно висновку огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку № 01.2-24/451 від 23.03.2023 року, комісія оглянула ОСОБА_1 , в результаті чого, було встановлено, що він страждає на важкий психічний розлад у вигляді: органічний маревний (шизофреноподібний) розлад, наслідок якого є погіршення стану психічного здоров`я, що несе загрозу оточуючим: виявлення явних ознак агресивної поведінки і застосування фізичної сили по відношенню до матері, активне висловлювання на її адресу маячних ідей відношення, збитку та отруєння.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_1 раніше неодноразово проходив лікування у різних відділеннях КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», зокрема: у 2018, 2021 роках у 1 відділенні; у 2022 у 12 та 7 відділеннях; у 2023 році у 7 відділенні з діагнозом «Помірна деменція внаслідок органічного ураження головного мозку з психотичними (маячними) розладами».

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги є безпідставними і такими, що спростовуються висновком лікарів-психіатрів № 01.2-24/451 від 23.03.2023 року.

Доводи апеляційної скарги носять формальний характер, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Горбатюка Валерія Володимировича слід залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2023 року без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Горбатюка Валерія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 травня 2023 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко