У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретаря Луцака В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання Суду Кишинів (офіс Центру), Республіка Молдова про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України судового рішення від 03.03.2022 року №2-3000/2019,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) надійшло клопотання Суду Кишинів (офіс Центру), Республіка Молдова про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України судового рішення від 03.03.2022 року №2-3000/2019, за позовом Національного Антикорупційного Центру до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави держмито в розмірі 708,02 лей.

Вказане клопотання мотивовано тим, що боржник ОСОБА_5 проживає на території України.

20.09.2022 року судом направлено запити до органів реєстрації місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області за вих.№3.7/5834 від 28.09.2022 року, які надійшли на адресу суду 29.09.2022 року, місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржника ОСОБА_8 листами від 30.09.2022 року та 30.11.2022 року повідомлено про надходження вказаного клопотання та запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

20.01.2023 року на адресу суду повернувся конверт із повідомленням, адресованим боржнику ОСОБА_9 , згідно поштової відмітки від 14.01.2023 року причина повернення: «за закінченням терміну зберігання».

У місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення подано не було.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2023 року призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні клопотання Суду Кишинів (офіс Центру), Республіка Молдова про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України судового рішення від 03.03.2022 року №2-3000/2019, на 13.10 год. 01 березня 2023 року у приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (88000, м.Ужгород, вул.Загорська, 53).

У судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся шляхом направлення ухвали за зареєстрованим місцем проживання.

Відповідно до ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Оскільки до судового засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Суду Кишинів (офіс Центру), Республіка Молдова від 03.03.2020 року №2-3000/2019 (12-51674-26022019) задоволено позов Національного Антикорупційного Центру про солідарне відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальною справою. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і з ОСОБА_4 на користь Національного Антикорупційного Центру суму 23 600,72 лей як матеріальні збитки, завдані кримінальною справою. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і з ОСОБА_4 на користь держави державне мито в розмірі 708,02 лей.

Відповідно до довідки т.в.о. голови Суду Кишинів (офіс Центру) Алена Мирон за №07-6-2612 від 24.02.2021 року та відмітки на копії рішення, рішення ухвалене 03.03.2020 року у цивільній справі №2-3000/2019 набрало законної сили 02.06.2020 року.

Згідно з довідкою т.в.о. голови Суду Кишинів (офіс Центру) Алена Мирон за №07-6-2612 від 24.02.2021 року вказане вище рішення в частині стягнення на користь держави держмита в розмірі 708,02 лей не було виконано.

Відповідно до довідки т.в.о. голови Суду Кишинів (офіс Центру) Алена Мирон за №07-6-2612 від 24.02.2021 року відповідач ОСОБА_5 був сповіщений законним способом про судове засідання, що підтверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Офіційний Монітор».

До клопотання долучено роздруківку про виклик ОСОБА_4 в судове засідання, яке розміщене в газеті «monitorul oficial».

Відповідно до ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлене до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлене до примусового виконання протягом усього строку стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. (ст. 463 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни. Відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли: згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення, воно не набрало законної сили, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набрання законної сили; відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд; у справі між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав на території Договірної Сторони, де має бути визнано й виконано рішення, вже було постановлено рішення, що набрало законної сили, або установою цієї Договірної Сторони раніше було порушено провадження, або ж є визнане рішення суду третьої держави; згідно з положеннями даного міжнародного договору, а в не передбачених ним випадках згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано й виконано, справа належить до виключної компетенції її установи, спір вирішено не компетентним судом; відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі про договірну підсудність; закінчився строк давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення. У зазначених випадках згідно з київською Угодою суд відмовляє у визнанні та виконанні й арбітражного рішення.

Надання дозволу на виконання вищезгаданого рішення суду передбачено Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікованою Верховною Радою України від 10 листопада 1994 року, яка набула чинності для України 14 липня 1995 року.

Відповідно до Листа Міністерства юстиції України від 21.01.2006 №26-53/7 Конвенція про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном.

Відповідно до ст.6 вказаної Конвенції, Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема визнання і виконання судових рішень по цивільним справам.

У ст.51 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року передбачено, що кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає та виконує такі рішення, винесені на території інших Договірних Сторін:

а) рішення установ юстиції у цивільних та сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди у таких справах та нотаріальні акти щодо грошових зобов`язань (далі рішень);

б) рішення судів у кримінальних справах про відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що рішення Суду Кишинів (офіс Центру), Республіки Молдова від 03.03.2022 року №2-3000/2019, було прийнято за відсутності відповідача, який був своєчасно та в належній формі повідомлений про час та місце судового розгляду у цивільній справі за позовом Національного Антикорупційного Центру про відшкодування шкоди, завданої кримінальною справою.

Згідно ч.1 ст.53 Конвенції клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст. 466 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 53 Конвенції до клопотання додаються:

а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення;

б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена;

в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання;

г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

До клопотання додано засвідчену копію рішення, про примусове виконання якого направлено клопотання; офіційний документ про те, що рішення набуло чинності; відомості про те, що на території Республіки Молдова рішення не виконувалося. Також надано відомості про те, що боржника було своєчасно повідомлено належним чином про розгляд справи.

Будь-яких підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не встановлено. Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання дотримано.

Виходячи з вищенаведеного, рішення Суду Кишинів (офіс Центру), Республіка Молдова від 03.03.2022 року №2-3000/2019, в частині солідарного стягнення з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід Республіки Молдова державного мита в розмірі 708,02 лей, підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання та дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої має бути здійснено примусове виконання.

Суд, який розглядає клопотання про визнання та дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої має бути здійснено примусове виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» рішення іноземних судів (судів іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, закордонних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні відповідно до міжнародних договорів України, цього та інших законів України, якщо визнання та виконання таких рішень передбачено міжнародними договорами України або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 8 ст.467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Таким чином, сума, що стягується з боржника в лей, підлягає перерахунку в гривню за курсом Національного Банку України на день постановлення ухвали.

За даними Національного банку України станом на 01.03.2023 року офіційний курс української гривні до молдовського лей складає 1,9408 грн. за 1 молдовський лей.

Враховуючи наведене 708,02 молдавських лей станом на 01.03.2023 року становить 1 374,13 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 462-470 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Суду Кишинів (офіс Центру), Республіка Молдова про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України судового рішення від 03.03.2022 року №2-3000/2019,- задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Суду Кишинів (офіс Центру), Республіка Молдова від 03.03.2022 року №2-3000/2019, яке набрало законної сили 02.06.2020 року, в частині солідарного стягнення з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави Республіки Молдова державного мита в розмірі 708,02 лей, що за курсом Національного банку України станом на 01 березня 2023 року становить 1 374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн. 13 коп.

Після набрання ухвалою суду законної сили видати виконавчий лист який пред`явити для виконання в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило