Дата документу 07.03.2023
Справа № 334/7094/21
Провадження № 2/334/157/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Гопки Юрія Володимировича, про визнання незаконними та протиправними дій щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування рішення державного реєстратора,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника співвідповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» адвоката Середи А.А.,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Гопки Ю.В., в якому просить визнати дії державного реєстратора щодо проведення 24.06.2021 державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» незаконними, а також визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Гопки Ю.В. за індексним № 59023963 від 30.06.2021 про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Позов, з урахуванням заяви про зміну (доповнення) підстав позовної заяви від 25.08.2022, обґрунтовує тим, що 14.10.2004 він придбав за договором купівлі-продажу квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_2 . В цій квартирі він зареєстрований з 21.07.2005. В 2007 році під заставу спірної квартири він отримав в ПАТ КБ «Надра» кредит. У 2011 році Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення у справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до нього про стягнення заборгованості та стягнув з нього заборгованість в сумі 587 211,35 гривень, судовий збір 1 700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 гривень. Цей кредит ним було виплачено. 22.12.2015 Апеляційний суд Запорізької області постановив ухвалу про відмову ПАТ КБ «Надра» у видачі виконавчого листа у справі № 2-488/11. 14.12.2020 за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого документа, заміни стягувача у виконавчому листі та поновлення строків на його пред`явлення до виконання Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя постановив ухвалу про залишення заяви без руху. 12.03.2021 Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя постановив ухвалу про залишення заяви без розгляду. 02.09.2021 невідомі особи у кількості більше 10 осіб вторглися до його квартири, двоє з них назвались представниками ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Вони винесли з квартири все його майно, змінили замок і випхали його на вулицю. Невідомі показали йому Відомості з ДРРП за номером 101 про те, що його квартира ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Державну реєстрацію права власності на квартиру проведено 24.06.2021 державним реєстратором Гопкою Ю.В. Він викликав поліцію та написав заяву з приводу вторгнення невідомих осіб. Державний реєстратор Гопка Ю.В. не повідомляв його про рішення змінити власника квартири, документів на підставі чого було прийняте рішення він також не бачив. У підставах для державної реєстрації значиться договір іпотеки № 17/2007/1611Фжк серія та номер: 3023, виданий 03.08.2007, видавник: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха О.В.; Договір № GL3N217114 відступлення прав вимоги, серія та номер: 271, виданий 12.05.2020, видавник: Заверуха Н.І. приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу. На сайті Міністерства юстиції України значиться, що державний реєстратор Гопка Ю.В. позбавлений ліцензії 20.12.2019. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень кількість судових справ, в яких ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» виступає відповідачем за останні три роки складає 106 справ, наявні кримінальні провадження щодо злочинів за статтями 162 та 190 КК України. Вважає, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було набуто право власності на спірну квартиру з порушенням вимог статей 35, 37 Закону України «Про іпотеку» та статей 10, 18, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Жодна із підстав, якими законодавець встановив обов`язок державного реєстратора Гопки Ю.В. на проведення Державної реєстрації права власності не підлягала застосуванню при вчиненні неправомірних реєстраційних дій. Також вважає, що приймаючи рішення про державну реєстрацію прав державний реєстратор Гопка Ю.В. не перевірив подані йому документи на відповідність їх змісту та умовам іпотечного договору і безпідставно вчинив незаконні реєстраційні дії. Крім цього ним були порушені вимоги пунктів 11-1, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Також, на час вчинення реєстраційних дій діяв мораторій на примусове стягнення спірної квартири, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який втратив чинність 23.10.2021.

11.10.2021 співвідповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в особі директор Скребець О.С. подав відзив на позов, в якому позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи це тим, що предметом розгляду у даній справі є позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що не було жодних підстав передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» при вчиненні неправомірних дій державним реєстратором. 29.04.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Фінрайт» був укладений Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Над»» відступило ТОВ «ФК «Фінрайт» право вимоги, зокрема до позивача за кредитним договором № 17/2007/1611Фжк від 03.08.2007, у тому числі за Договором іпотеки № 17/20007/1611Фжк від 03.08.2007. 12.05.2020 між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладений Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінрайт» відступило право вимоги ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», зокрема до позивача за кредитним договором № 17/2007/1611Фжк від 03.08.2007, у тому числі за Договором іпотеки № 17/2007/1611Фжк від 03.08.2007. 28.05.2020 ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 17/2007/1611Фжк від 03.08.2007 у тридцятиденний строк. Окрім цього, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» повідомило про те, що у разі невиконання зазначеної вимоги/іпотечного повідомлення, воно буде вимушене звернути стягнення на іпотечне майно, яке належить боржнику, а саме спірну квартиру, та про свій намір реалізувати права Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання на підставі та у відповідності до положень Іпотечного договору, зокрема, але не обмежуючись способами, передбаченими статтями 36-38 Закону України «Про іпотеку». 10.07.2020 ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу боржника засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено повторну вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк. 24.06.2021 в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» було здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 . Для державної реєстрації ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» були подані всі документи відповідно до вимог діючого законодавства України. Позивачем не надається жодних доказів на підтвердження того факту, що директор ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» є особою, що переховується від органів досудового розслідування. Посилання позивача на будь-які справи, які не мають відношення до правовідносин, які виникли між сторонами є недоречними, оскільки жодного стосунку до позивача не мають.

Співвідповідач державний реєстратор Гопка Ю.В. відзив на позов не подав.

06.11.2022 представник співвідповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» Чміль Ю.В. подала суду письмові пояснення щодо позовної заяви. Суд не бере до уваги вказані письмові пояснення, оскільки відповідно до частини першої статті 174 ЦПК України співвідповідач мав право викласти такі пояснення виключно у заяві по суті спору, якою є відзив на позов, в порядку, передбаченому статтею 178 ЦПК України.

Ухвалою судді від 20.09.2021 відкрите провадження у справі, яка була призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 08.11.2021 за клопотанням представника позивача адвоката Козлова О.Ю. витребувана у державного реєстратора Гопки Ю.В. копія реєстраційної справи з реєстрації 24.06.2021 права власності на спірну квартиру. Витребуваний судом доказ поданий не був. Ухвалою суду від 09.01.2022 за клопотанням позивача витребувана у виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області копію реєстраційної справи. Витребуваний судом доказ поданий 16.02.2021. Ухвалою суду від 17.02.2022 за клопотанням представника позивача адвоката Козлова О.Ю. витребувана у Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради копія реєстраційної справи. Витребуваний судом доказ поданий 21.06.2022. Ухвалою суду від 01.08.2022 за заявою представника співвідповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» адвоката Середи А.А. вирішено розгляд справи провести за правилами загального провадження, заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою суду від 01.08.2022 за клопотанням позивача Міністерства юстиції України відомості про відкриття та анулювання доступу до ДРРП державному реєстратору Гопці Ю.В. Витребувані докази подані суду 26.08.2022. Ухвалою суду від 20.09.2022 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримав.

Представник співвідповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» адвокат Середа А.А. позов не визнав за обставин, викладених у відзиві. Також пояснив, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо зокрема: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя, якщо у власності немає іншого житла. Однак, жодних доказів на підтвердження того факту, що спірна квартира використовується, як єдине житло позивачем не було надано. При цьому, відсутність майна (якщо таке відсутнє, що також не доведено позивачем) не може свідчити про той факт, що дана квартира використовується як єдине місце проживання. Отже, мораторій до даних правовідношень не може бути застосований з огляду на недоведеність позивачем наявності умов пункту 1 частини першої вказаного Закону. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до ДРРП. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права. Такий позов не був заявлений, а одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, що передбачено у пункті 5 частини третьої статті 2 та статті 13 ЦПК України, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позивач звернувся з вимогами, які не призведуть до відновлення його прав, а отже це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Співвідповідач державний реєстратор Гопка Ю.В. в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив. Заяву про розгляд справи без їх участі не подав.

Заслухавши пояснення позивача та представника співвідповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

14.10.2004 позивач ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири набув у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв.м., що підтверджується відповідним договором (а.с. 6-7).

03.08.2007 між ВАТ КБ «Надра» та позивачем ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № 17/2007/1611Фжк (далі - Кредитний договір), за умовами якого позивач отримав кредит в сумі 42 000 доларів США на строк до 20.07.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,49 відсотків річних. Ціль кредитування проведення ремонту та благоустрою (а.с. 37-38).

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором, 03.08.2007 між ВАТ КБ «Надра» та позивачем ОСОБА_1 укладений Договір іпотеки № 17/2007/1611Фжк (далі Договір іпотеки), за умовами якого позивач передав в іпотеку ВАТ КБ «Надра» квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,4 кв.м. (а.с. 39-40).

Співвідповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за Договором іпотеки на підставі Договору № GL3N217214 про відступлення права вимоги від 29.04.2020, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Фінрайт», а також Договору № GL3N217214 про відступлення права вимоги від 12.05.2020, укладеного між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с. 21-26).

13.05.2020 співвідповідачем ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» позивачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , направлене Повідомлення про відступлення прав вимоги за Кредитним договором від 13.05.2020 № 0513/0313, в якому повідомило позивачу про відступлення прав вимоги за Кредитним договором співвідповідачу на підставі Договорів № GL3N217214 про відступлення права вимоги від 29.04.2020 та 12.05.2020 (а.с. 27-30).

28.05.2020 співвідповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» направив позивачу ОСОБА_1 . Вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 28.05.2020 № 0528/311, в якій співвідповідач повідомив позивачу про те, що заборгованість за Кредитним договором станом на 12.05.2020 складає 59 614,82 доларів США, що є еквівалентом 1 612 491,46 гривні. Висунув вимогу про виконання зобов`язань за Кредитним договором в тридцятиденний строк з моменту отримання вимоги та роз`яснив, що наслідками невиконання вимоги є застосування заходів позасудового врегулювання спору, шляхом продажу іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 67,4 кв.м. Вказана вимога позивачем не отримана та повернута співвідповідачу за закінченням терміну зберігання (а.с. 31-33).

11.07.2021 співвідповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» направив позивачу ОСОБА_1 аналогічну Вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 10.07.2020 № 0710/325. Вимога позивачем не отримана та повернута співвідповідачу за закінченням терміну зберігання (а.с. 34-36).

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , від 23.06.2021, наданого ФОП ОСОБА_3 ринкова вартість спірної квартири станом на 23.06.2021 становить 172 000 гривень.

Відповідно до Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 59023963 від 30.06.2021 співвідповідач державний реєстратор Гопка Ю.В. розглянув заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 24.06.2021 16:37:42 за реєстраційним номером 46411718, яку подав ОСОБА_4 , що діє на підставі наказу, серія і номер 3, виданого 15.09.2016 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру, що розташована: АДРЕСА_2 , та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, керуючись частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктом 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, вирішив провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована: АДРЕСА_2 , за суб`єктом: ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації права власності представник співвідповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» Скребець О.С. подав співвідповідачу державному реєстратору Гопці Ю.В. наступні документи: Заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.06.2021; Договір іпотеки; Звіт про незалежну оцінку майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , від 23.06.2021; Вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 10.07.2020 № 0710/325 з описом вкладення у лист з повідомленням від 10.07.2020, Довідкою про причини повернення/досилання (Ф.20) та Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 11.07.2020; Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги від 12.05.2020, укладений між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»; Вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 28.05.2020 № 0528/311 з описом вкладення у лист з повідомленням від 02.06.2020, Довідкою про причини повернення/досилання (Ф.20) та Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 28.05.2020; Довідку ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заборгованість ОСОБА_1 .

Також, співвідповідачем державним реєстратором Гопкою Ю.В. 30.06.2021 сформована Інформаційна довідка з ДРРП № 263777389 щодо спірної квартири, відповідно до якої її власником є позивач ОСОБА_1 , та за якою 03.08.2007 зареєстрована іпотека, запис № 36390075, підстава Договір іпотеки, іпотекодержатель - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Крім цього, співвідповідачем державним реєстратором Гопкою Ю.В. 30.06.2021 сформована Інформаційна довідка з ДРРП № 263777937 щодо ОСОБА_1 , відповідно до якої позивач має у власності лише спірну квартиру, за якою зареєстрована іпотека.

Згідно з Витягом з ДРРП про реєстрацію права власності 24.06.2021 співвідповідачем державним реєстратором Гопкою Ю.В. 24.06.2021 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 59023963 від 30.06.2021 вніс запис № 42750168 про право власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами Реєстраційної справи (а.с. 98-128).

Станом на час реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» співвідповідач ОСОБА_5 мав право доступу до ДРРП, що підтверджується листом ДП «Національні інформаційні системи» від 25.08.2022 № 2587/19.3-11 та додатками до нього (а.с. 155-180, 189-213).

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, за загальним правилом право розпоряджатися майном належить власнику, а особа, яка не є власником, таким правом не наділена.

Особа, яка не є власником майна, вправі розпоряджатися цим майном лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).

Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті).

Умови Договору іпотеки (пункт 5.3 статті 5) та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Суд встановив, що співвідповідачем ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вказані вимоги дотримані. Вимоги/Іпотечні повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 28.05.2020 № 0528/311 та від 10.07.2020 № 0710/325 були надіслані позивачу ОСОБА_1 за адресою, зазначеною ним в Договорі іпотеки, - АДРЕСА_2 .

Суд звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця про вимогу стосовно усунення порушення слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця є доведення до його відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в пунктах 55, 57, 60 постанови від 29.09.2020 у справі № 757/13243/17, який відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вимоги, які були направлені співвідповідачем позивачу належним чином, не були отримані останнім внаслідок недбалості або ухилення від отримання, про що свідчить те, що вони були повернуті співвідповідачу за закінченням терміну зберігання.

Суд встановив, що співвідповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» дотримався вимог, визначених частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», належним чином надіслав позивачу ОСОБА_1 , який є іпотекодавцем, письмову вимогу виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Позивач ОСОБА_1 протягом встановленого строку вимогу співвідповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» залишив без задоволення, що надало іпотекодержателю право прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі Договору іпотеки.

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 цього Закону), а саме на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із частиною третьою зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати такі способи задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього ж Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього ж Закону.

Згідно із частиною п`ятою статті 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Положеннями статті 5 Договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частині, у випадку порушення Іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим Договором або якщо гарантії та запевнення, надані іпотекодержателю, не відповідають дійсності. Іпотекодавець в будь-який час до реалізації предмету іпотеки має право припинити звернення на нього стягнення виконанням Зобов`язання в повному обсязі. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених пунктом 5.3 цього Договору.

Суд встановив, що сторони Договору іпотеки досягли домовленості про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (пункт 5.3 статті 5).

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Таким чином, у разі дотримання іпотекодержателем вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання невиконання вимог частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення іпотекодавця про конкретний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя шляхом укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві не має наслідком настання нікчемності такого правочину та не є підставою, за умови дотримання інших вимог закону щодо такого виду правочину, для визнання такого договору недійсним, однак може бути підставою для відшкодування іпотекодавцю завданих збитків. Аналогічний висновок містить пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 757/13243/17.

Проте, в пункті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.11.2019 року в справі № 802/1340/18-а.

Суд встановив, що спірна квартира відповідає критеріям, визначеним пунктом 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки кредит надавався позивачу в іноземній валюті, квартира є предметом іпотеки, постійним місцем проживання позивача ОСОБА_1 , який не має у власності іншого нерухомого майна, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 (а.с. 12), Інформаційною довідкою з ДРРП від 30.06.2021 № 263777937 (а.с. 124-126). Також, спірна квартира має загальну площу 67,4 кв.м.

Таким чином, з огляду на викладене реєстрація права власності на предмет іпотеки за співвідповідачем ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» була проведена всупереч статей 35, 37 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

В статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в чинній редакції) унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

Так, відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Отже, у розумінні положень наведених норм права способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи предмет позову, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.06.2021 з індексним номером 59023963.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 06 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16).

Отже, зміст і характер відносин між учасниками цієї справи підтверджують, що спір у цій справі існує між власниками квартири позивачем ОСОБА_1 та співвідповідачем ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» щодо порушення останнім права власності позивача на спірне майно внаслідок дій щодо реєстрації за ним такого права.

Таким чином, позов про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на спірну квартиру не може бути звернений до державного реєстратора, якого позивач визначив відповідачем у справі.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17).

Отже, позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до державного реєстратора Гопки Ю.В., якого позивач ОСОБА_1 визначив відповідачем.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Крім цього, вимога про визнання незаконними дій державного реєстратора Гопки Ю.В. про проведенню державної реєстрацію права власності на спірну квартиру є неналежним способом захисту, оскільки він не передбачений нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і не призведе до поновлення порушеного права власності позивача.

За таких обставин, у задоволенні позову в частині вимог до державного реєстратора Гопки Ю.В., у тому числі визнання його дій незаконними, необхідно відмовити.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи вищевказане та часткове задоволення позову із зазначених судом підстав, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи сторін.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову зі співвідповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 гривень.

Керуючись статтями 3-5, 10-13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Гопки Юрія Володимировича за індексним номером № 59023963 від 30.06.2021, на підставі якого 24.06.2021 внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 42750168 про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, об`єкт нерухомого майна - квартира, загальна площа 67,4 кв.м, житлова площа 38,9 кв.м, номер об`єкта в РПВН: 7191237 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

У задоволенні позову в частині вимог до державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Гопки Юрія Володимировича відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 08 березня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

співвідповідачі:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», місцезнаходження: вул. Автотранспортна, буд. 2, офіс 205, м. Дніпро, ,

- державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Гопка Юрій Володимирович, місцезнаходження: вул. Героїв 37-го Батальйону, буд. 12, м. Запоріжжя.

Суддя: