Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6959/22 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Микитюк О.Ю., Талько О.Б.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/6959/22 за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування постанови та акту державного виконавця

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Войтовича Михайла Степановича на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2022 року, постановлену під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року представник позивача - адвокат Войтович М.С. звернулась з даним позовом та після його уточнення просив визнати незаконною та скасувати постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 26.07.2022, у зведеному виконавчому провадженні АСВП №30537249, видану старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Т.П. про передачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу в сумі 1 538 702,90 грн, житловий будинок загальною площею 214,00 кв.м. земельна ділянка площею 0,0904 га, кад. номер: :05:021:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 ; визнати незаконним та скасувати Акт передачі майна в рахунок погашення боргу від 26.07.2022, у зведеному виконавчому провадженні АСВП № 30537249, виданий старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Т.П. та затверджений в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Катериною Понамарьовою, що житловий будинок загальною площею 214,00 кв.м. земельна ділянка площею 0,0904 га, кад. номер: :05:021:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2022 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Войтович М.С. подав апеляційну скаргу, де просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є її суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас визначальними ознаками приватно-правових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Предметом розгляду у даній справі є правомірність передачі Державним виконавцем стягувачу - ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу майна, після його арешту та примусової реалізації, яке, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя - позивача та боржника, без виділення частки.

Таким чином, фактичною підставою для звернення з цим позов стало порушення державним виконавцем речових прав позивачки на майно, яке, за її твердженням, є спільною сумісною власністю, оскільки було набуте боржником у шлюбі з нею.

Також є безпідставним посилання суду на те, що у зведеному виконавчому провадженні №30537249 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення боргів з ОСОБА_3 на користь фізичних осіб та держави, що має ознаки публічно-правового спору.

Апелянт це заперечує, оскільки позовні вимоги стосуються порушеного майнового права позивачки - ОСОБА_1 . Подібний висновок вже був висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 810/497/18.

З огляду на наведене, ураховуючи характер спірних правовідносин, вважає, що вказаний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат Войтович М.С. апеляційну скаргу підтримав і надав пояснення, які відповідають її доводам.

Інші учасники процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Закриваючи провадження у цивільній справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_1 не є стороною зведеного виконавчого провадження №30537249 та не наділена правом на оскарження рішень державного виконавця в передбаченому ЦПК України порядку, а тому розгляд її позову віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Відповідно до п.1 частини першої ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за винятком випадку, коли розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, і їх особливістю є участь у справі фізичної особи як сторони спору.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, по-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 462/2646/17 та від 16 жовтня 2019 року справі № 663/1738/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої ст.4 КАС України визначено поняття адміністративної справи - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Під суб`єктом владних повноважень Кодекс адміністративного судочинства України розуміє орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої ст.4 КАС України).

У позовній заяві представник позивача посилається на те, що в 1987 році ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 , а 05 жовтня 2006 році останній уклав договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0904 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 був виданий 22 травня 2007 року державний акт серії ЯБ №549662 на право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :05:021:0005, за вищевказаною адресою. У 2008 році ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок загальною площею 214 кв.м, житловою площею 67,8 кв.м, за вищевказаною адресою.

Також у позовній заяві йдеться про те, що у державній виконавчій службі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №30537249 про стягнення боргу з ОСОБА_3 (боржника) на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Постановою про арешт майна боржника від 24 лютого 2021 року державною виконавчою службою накладений арешт на житловий будинок та земельну ділянку, а ухвалою суду в справі №296/11276/13-ц за поданням державного виконавця звернуто стягнення на спірне нерухоме майно, право власності на яке станом на день звернення державного виконавця з поданням до суду за боржником в установленому законом порядку не зареєстроване, оскільки ОСОБА_3 не вчиняв дій щодо скасування реєстрації права власності за ОСОБА_7 . Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) через ДП «Сетам» тричі проводилися електронні торги з реалізації спірного нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки), які не відбулися. На повідомлення та пропозицію старшого державного виконавця відповідного відділу стягувач ОСОБА_2 виявив бажання та надав згоду отримати нереалізоване нерухоме майно в рахунок погашення боргу. Постанову про передачу майна стягувачу винесено 13 липня 2022 року та актом від цієї ж дати старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Т.П. передала стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу: цілий житловий будинок та всю земельну ділянку з кадастровим номером :05:021:0005, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до частини дев`ятої ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» може бути підставою для оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року в справі №818/337/17 зазначив, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Представник ОСОБА_1 обґрунтовує незаконність постанови про передачу майна та акта передачі майна державної виконавчої служби щодо цілого житлового будинку та всієї земельної ділянки стягувачу в рахунок погашення боргу тим, що спірне нерухоме майно придбано за час шлюбу та належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 травня 2015 року в справі №296/3289/13-ц визначена частка ОСОБА_3 у майні, право спільної сумісної власності на яке було набуте разом з дружиною ОСОБА_1 за час шлюбу, тобто з 25 липня 1987 року по дату винесення ухвали, і становить Ѕ частину від всього цього майна.

Чинним законодавством передбачено, що за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Отже, фактично позивач звернулася з цим позовом за захистом речового права на нерухоме майно (житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться на адресою: АДРЕСА_1 ), яке, за її твердженнями, є спільною сумісною власністю, оскільки було набуте боржником ОСОБА_3 у шлюбі з нею.

Отже, у цій справі спір не має ознак публічно-правового, оскільки стосується захисту майнового права позивача ОСОБА_1 . Хоча постанова та акт винесені суб`єктом владних повноважень у зведеному виконавчому провадженні, у якому ОСОБА_1 не є стороною, але вимоги позивача спрямовані на реалізацію приписів цивільного законодавства та впливають насамперед на майнові права позивача ОСОБА_1 .

За таких обставин, заявлені вимоги мають вирішуватися за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства, як помилково вважав суду першої інстанції, оскільки випливають із цивільних правовідносин та спрямовані на захист речового права позивача на нерухоме майно (спірний житловий будинок та земельну для його розміщення та обслуговування).

Із огляду на вищевикладене, суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення п.1 частини першої ст.255 ЦПК України та помилково закрив провадження в цивільній справі.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до Богунського районного суду м. Житомира для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 372, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Войтовича Михайла Степановича задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 05 січня 2023 року.