Справа № 203/2350/22
Провадження № 2-др/203/11/2023
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
05 травня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Сайгак А.О.,
представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,
розглянувши додатково у спрощеному провадженні у місті Дніпрі питання розподілу судових витрат у цивільній справі у паперовій формі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа ОСОБА_4 , про визнання дій щодо виплати страхового відшкодування протиправними та зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування, -
У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала вказана цивільна справа, розгляд якої був завершений ухваленням рішення суду.
27 березня 2023 року представник відповідача адвокат Негробов О.В. звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, надіславши із заявою про стягнення судових витрат та ухвалення додаткового рішення з метою вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 14 000 грн під час розгляду первісного позову з позивача ОСОБА_4 , а також витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн та судового збору в розмірі 992,40 грн з відповідача за зустрічним позовом до АТ «СГ «ТАС» (приватне).
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, наполягав на її задоволенні.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить відмовити у прийнятті заяви представника ОСОБА_3 про стягнення судових витрат з огляду на те, що таку заяву подано з порушенням строків, тоді як, на думку ОСОБА_4 , представнику за зустрічним позовом надавався певний час, що достатній для подачі заяв, клопотань, доказів (а.с. 227).
Представник відповідача за зустрічним позовом ПАТ «СК «ТАС» у судове засіданні, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.
Дослідивши заяву представника позивача за первісним позовом та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розділити між сторонами судові витрати.
Судом встановлено, що 22 березня 2023 року у цивільній справі № 203/2350/22 (провадження № 2/0203/284/2023) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа ОСОБА_4 , про визнання дій щодо виплати страхового відшкодування протиправними та зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування ухвалене рішення, яким у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено (а.с. 204, 205-211).
Однак під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання щодо судових витрат, які були понесені відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 під час розгляду зазначеної справи, що складаються зі сплачених витрат на правову допомогу в розмірі 14 000 грн, а також понесених нею витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн та оплату судового збору в розмірі 992,40 грн під час розгляду судом зустрічної позовної заяви.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Жодним чином не заперечуючи права відповідача за первісним позовом отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв ст. 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені відповідачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону позивача за первісним позовом з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати, на підставі чого приходить до таких висновків.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 29 серпня 2022 року уклала із Адвокатським бюро «Олександра Негробова» в особі адвоката Негробова Олександра Вікторовича договір б/н про надання правничої (правової) допомоги від 29.08.2022 р., а також додаткову угоду № 1 до Договору б/н про надання правничої (правової) допомоги від 29.08.2022 р., повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП 002072 від 12.03.2019 р. та ордером серії АЕ № 1110417 від 29 серпня 2022 року (а.с. 47, 48, 49, 217-220).
Із наданого представником відповідача акта приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої (правової) допомоги від 29.08.2022 р. та Додаткової угоди до договору про надання правничої (правової) допомоги від 29.08.2022 р. вбачається, що під час розгляду цієї справи відповідачем ОСОБА_3 були понесені витрати на оплату правничої (правової) допомоги, а саме: аналіз наданих документів 1 000 грн; ознайомлення з матеріалами цивільної справи, складання та направлення запитів адвоката, опрацювання відповідей на запити адвоката, узгодження правової позиції, складання та подання відзиву на позовну заяву, складання та подання заяви про долучення доказів, подання клопотання про витребування доказів 9 000 грн; складання та подання зустрічної позовної заяви 2 000 грн; ознайомлення з матеріалами цивільної справи, складання та подання в рамках первісного позову письмових пояснень 4 000 грн (а.с. 221).
Разом з тим суд приймає до уваги конкретні обставини справи, її складність, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявлених розмірів витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципів пропорційності, розумності, співмірності та реальності судових витрат у справі, приходить до висновку, що хоча відповідачем і заявлено до стягнення розмір витрат на правову допомогу у розмірі 16 000 грн, який підтверджується належними та допустимими доказами, однак судом враховується співмірність вартості послуг адвоката з урахуванням проведеної ним роботи з її обсягом, а тому на переконання суду він приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача за первісним позовом на користь відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 грн, оскільки така сума буде обґрунтованою та відповідатиме складності справи та часу, витраченому адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом, значенням справи для сторони.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. У п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Оскільки рішенням від 22 березня 2023 року у цивільній справі № 203/2350/22 (провадження № 2/0203/284/2023) у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до АТ «СГ «ТАС» (приватне) відмовлено у повному обсязі, то вимога про стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) витрат на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн та судового збору в розмірі 992,40 грн не підлягає задоволенню.
Враховуючи те, що судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, зважаючи на положення ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути на користь відповідача за первісним позовом з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Щодо строків звернення представника ОСОБА_1 із заявою про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Так, у поданій 22 березня 2023 року заяві про розгляд справи за відсутності представник ОСОБА_1 зазначив, що на протязі п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть надані докази на підтвердження понесених судових витрат ОСОБА_3 і такі докази представником ОСОБА_1 подані 27 березня 2023 року, що підтверджується датою поштового штемпеля на конверті.
З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що представником ОСОБА_1 не був пропущений строк звернення до суду із заявою про стягнення судових витрат, оскільки остання подана у строки, визначені ч. 8 ст. 147 ЦПК України, а тому твердження позивача ОСОБА_4 щодо порушення таких строків є помилковими.
Керуючись ст. 133, 141, 260, 261, 270 ЦПК України, суд, -
Стягнути на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у загальному розмірі 6 000 (вісім тисяч) гривень.
В решті вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене та підписане 10 травня 2023 року.
Суддя О.В. Колесніченко