Провадження № 2/754/429/23
Справа № 758/8757/21
У Х В А Л А

Іменем України

07 березня 2023 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання адвоката Стадного Дениса Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю.

До суду надійшли клопотання представника третьої особи Стадного Д.С. про закриття провадження у справі. Дане клопотання представник третьої особи мотивує тим, що встановлення факту спільного мешкання пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України просив відмовити у відкритті провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність.

Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані докази вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, п. 3 цієї ж статті передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право також мають особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Дійсно, згідно частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулась до суду із позовною заявою про встановлення факту спільного проживання, яка розглядається судом за правилами загального позовного провадження, а не із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку окремого провадження. Відтак, положення ч.4 ст.315 ЦПК України не можуть бути застосовані.

Суд зауважує, що відмова у відкритті провадження, як про це просить представник третьої особи у прохальній частині клопотання, не передбачена чинним ЦПК, оскільки справу прийнято до провадження; вже неодноразово призначались підготовчі судові засідання. Підстави ж для залишення позову без розгляду в зв`язку із наявністю спору про право - відсутні.

При таких обставинах суд відмовляє в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 154, 251, 257 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката Стадного Дениса Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає і заперечення на неї можуть бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: