Справа № 357/7002/22
Провадження № 2/357/433/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю., при секретарі Олексієнко Ю.В.,

за участю:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування приміщенням квартири,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд прийняти рішення, яким встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши: 1) ОСОБА_1 - житлову кімнату площею 11,8 кв.м., частину підсобних приміщень площею 4,57 кв.м., загальна площа становитиме 16,37 кв.м.; 2) ОСОБА_3 житлові кімнати площею 21 кв.м. та 9,4 кв.м., загальна площа 30,4 кв.м., частину підсобних приміщень 13,73 кв.м., загальна площа становитиме 43,73 кв.м.; 3) підсобні приміщення квартири: кухню 8,1 кв.м., ванну 1,7 кв.м., туалет 0,9 кв.м., коридори 4,2 кв.м. та 2,9 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м., - залишити в загальному користуванні.

В обґрунтування позову вказував, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири по 1/4 та 3/4 частки відповідно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира загальною площею 60,5 кв.м. та житловою площею 42,2 кв.м. розташована на 2 поверсі 5 поверхового будинку і складається з трьох житлових кімнат площею: № 6 - 21,0 кв.м., № 7 11,8 кв.м., № 9 - 9,4 кв.м., кухні № 8 8,1 кв.м., ванної кімнати № 4 1,7 кв.м., туалету № 3 0,9 кв.м., коридору № 1 4,2 кв.м., коридору № 5 2,9 кв.м., вбудованої шафи № 2 0,5 кв.м. Позивач стверджує, що не проживає в даному помешканні, оскільки відповідач його не пускає. Сторони не можуть знайти домовленості щодо користування квартирою відповідно до часток у майні, тому звернувся до суду.

12.08.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

09.09.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

30.09.2022 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що сторони не є членами сім`ї та не ведуть спільного господарства, позивач не утримує майно. В даному житлі проживає мама відповідача ОСОБА_4 , що має конфлікти з позивачем. У 2021 році відповідач надала позивачу ключі від спільної квартири, однак він почав відбирати холодильник та техніку, що зафіксовано поліцією, пошкодив замок у вхідних дверях. Вказує, що спільне використання житла є неможливим, оскільки скандали призводять до бійок з викликом поліції. Крім того, у позивача є інше житло, а технічний паспорт, на який він посилається не має юридичної сили, оскільки виготовлений новий. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

12.10.2022 року за спільною згодою сторін ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

20.12.2022 року на адресу суду надійшли пояснення по справі позивача, в обґрунтування яких зазначено про те, що він здійснює утримання майна, оскільки рішенням суду у справі № 357/186/22 з нього стягнуто кошти за житлово-комунальні послуги за квартиру, які він сплатив. Вказує, що перепланування квартири, якою зменшено житлову площу, здійснено без його згоди, чим порушила права позивача на встановлення користування квартирою.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься відзив з правовою позицією сторони. 13.03.2023 на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідача, в якій висловлено прохання про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Вказана заява не підписана заявником чи її представником з використанням електронного цифрового підпису, як передбачено ч. 5 ст. 43 ЦПК України, не надано доказів участі представника в іншому судовому засіданні, враховуючи повторну неявку на розгляд справи, а також думку позивача та його представника, які заперечували щодо відкладення судового засідання, суд ухвалив на місці проводити розгляд справи по суті за відсутності сторони відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити, надали пояснення. Позивач зазначив, що кімната 9,4 кв.м за новим технічним паспортом його не влаштовує, оскільки без його згоди проведено незаконне перепланування квартири відповідачем, а також не бажає таким чином узаконити новий технічних план квартири. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що метою даного позову є вирішення питання про сплату комунальних послуг, позивач звернувся до суду з позов щодо незаконного перепланування квартири відповідачем, оскільки такої згоди він не надавав.

Вислухавши позицію позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є співвласником 1/4 частки квартири загальною площею 60,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 від 29.08.2002, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква.

Співвласником інших 3/4 частин вказаної квартири є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 від 29.08.2002, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 306537965 від 04.08.2022, що містить відомості про реєстрацію по 1/4 права власності за відповідачем згідно з договором купівлі-продажу від 24.12.2021 реєстровий № 3357 та договором дарування від 15.09.2021 реєстровий № 2135.

Позивачем надано копію технічного паспорта Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації від 07.08.2002 на спірну квартиру, відповідно до технічних характеристик та поетажного плану якого загальна площа квартири 60,5 кв.м., житлова площа - 42,2 кв.м., квартира розташована на 2 поверсі 5 поверхового будинку і складається з трьох житлових кімнат площею: № 6 - 21,0 кв.м., № 7 11,8 кв.м., № 9 - 9,4 кв.м., кухні № 8 8,1 кв.м., ванної кімнати № 4 1,7 кв.м., туалету № 3 0,9 кв.м., коридору № 1 4,2 кв.м., коридору № 5 2,9 кв.м., вбудованої шафи № 2 0,5 кв.м.

15.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 зі зверненням, відповідно до якого пропонував встановити порядок користування квартирою згідно з технічним паспортом від 07.08.2002 року, а саме ОСОБА_3 виділити житлові кімнати № 9 площею 9,4 кв.м., № 6 площею 21,0 кв.м. та частину підсобних приміщень у відсотковому відношенні до житлової площі; ОСОБА_1 виділити в користування житлову кімнату № 7 площею 11,8 кв.м. та частину підсобних приміщень у відсотковому відношенні до житлової площі.

Відповідачем також надано копію технічного паспорта КНП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 01.09.2022 на спірну квартиру, з якого вбачається проведення перепланування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення перегородки, що розділяла кухню та житлову кімнату площею 11,8 кв.м., а також об`єднання туалету, ванної з коридором.

Так, відповідно до експлікації та плану спірної квартири загальна площа квартири змінилась та складає 61,2 кв.м., житлова площа - 30,4 кв.м., що включає дві житлові кімнати площею: № 5 - 21,0 кв.м., № 4 - 9,4 кв.м., кухню № 2 20,2 кв.м., санвузол № 3 5,6 кв.м., коридор № 1 5,0 кв.м.

Листом від 21.11.2022 року відповідач повідомила позивача про неможливість визначення порядку користування квартирою через зміну технічних характеристик квартири.

В матеріалах справи міститься копія рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 357/186/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна, відповідно до якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги за утримання спірної квартири за період з січня 2019 року по грудень 2020 року в сумі 1 921 грн. та судові витрати.

Відповідно до постанови Відділу ДВС у місті Біла Церква від 05.12.2022 про закінчення виконавчого провадження № 69847171 при примусовому виконанні виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/186/22 2/357/1213/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , у зв`язку з фактичною сплатою боргу.

Факт сплати боргу також підтверджується копіями квитанцій, наданих позивачем.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з положеннями ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно роз`яснень п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Зі змісту наведених норм вбачається, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Заперечуючи щодо задоволення позову відповідач зазначала, що вона здійснила перепланування спірної квартири, тому не можна здійснити виділення кімнати позивачу відповідно до технічного паспорта, що є нечинним.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами прослідковується наявний конфлікт, який унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками. Однак спірна квартира зазнала перепланування відповідачем шляхом знесення перегородки, що розділяла кухню та житлову кімнату, змінилась загальна та житлова площа квартири. Технічний паспорт, на підставі якого позивач просить встановити порядок користування квартирою, втратив чинність, інших належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог в частині визначення варіантів користування спірним майном позивачем, враховуючи його незгоду з переплануванням, суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Доводи представника позивача про звернення з іншим позовом щодо відновлення порушених прав позивача та оскарження перепланування, на думку суду, свідчать про передчасність даного позову про встановлення порядку користування квартирою.

На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.03.2023 року.

Суддя А. Ю. Цуранов