Справа№938/39/22
Провадження № 2-др/938/3/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судових засідань Мартищук Н.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача №1 ОСОБА_1 адвоката Лазоришина І.І., про ухвалення додаткового рішення у справі №938/39/22

за позовом: ОСОБА_2 ,

до

відповідача№1: ОСОБА_1 ,

відповідача №2: ОСОБА_3 ,

за участю: третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Білоберізької сільської ради,

про усунення перешкод у користуванні дорогою загального користування,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача №1: не з`явився;

від відповідача №1: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

Обставини справи.

У провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області перебувала справа №938/39/22 за позовом ОСОБА_2 до відповідача №1: ОСОБА_1 , відповідача №2: ОСОБА_3 , за участю: третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Білоберізької сільської ради, про усунення перешкод у користуванні дорогою загального користування.

За результатами розгляду справи 17.01.2023 Верховинським районним судом Івано-Франківської області було ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Представник відповідача №1 ОСОБА_1 адвокат Лазоришин І.І. звернувся до суду із письмовою заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №938/39/22, щодо вирішення питання розподілу судових витрат, оскільки таке не було вирішено в рішенні суду від 17.01.2023.

Ухвалою суду від 27.02.2023 заяву представника відповідача №1 про ухвалення додаткового рішення у справі призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.03.2023.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від позивача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові заперечення на заяву представника відповідача №1 про ухвалення додаткового рішення, в яких він просить проводити розгляд заяви без його участі.

Від представника відповідача №1 адвоката Лазоришина І.І. на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд заяви без його участі та участі відповідача №1 ОСОБА_1 .

Відповідач №2 та третя особи, причин неявки представника в судове засідання не повідомили.

За таких обставин, враховуючи, що згідно положень ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, суд вважає за можливе розглянути заяву без учасників справи.

Правова позиція заявника (відповідача №1).

Представник відповідача №1 ОСОБА_1 адвокат Лазоришин І.І. в обґрунтування поданої заяви покликається на те, що упровадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області перебувала справа №938/39/22 за позовом ОСОБА_2 до відповідача №1: ОСОБА_1 , відповідача №2: ОСОБА_3 , за участю: третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Білоберізької сільської ради, про усунення перешкод у користуванні дорогою загального користування.

За результатами розгляду справи 17.01.2023 Верховинським районним судом Івано-Франківської області було ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Однак, судом не було вирішено питання розподілу судових витрат, хоча воно було предметом розгляду та у відзиві на позовну заяву, відповідачем №1 було зазначено про понесені ним витрати на правову допомогу, докази про що було долучено до відзиву.

Просить суд стягнути із позивача на користь відповідача №1 понесені ним витрати на правову допомогу.

Правова позиція позивача.

Позивач вважає, що відповідачем №1 пропущено визначений положеннями п.8 ст.141 ЦПК України 5-ти денний строк для подачі заяви щодо ухвалення додаткового рішення, та доказів понесення витрат на правову допомогу.

Також позивач посилається на те, що відповідач не надав йому для ознайомлення копії документів на підтвердження фактичного розміру понесених ним витрат на правову допомогу по кожному виду наданої адвокатом правової допомоги, а лише послався на загальний розмір гонорару виходячи із кваліфікації та стажу роботи адвоката, затрат робочого часу, складності справи, ціни позову, значення справи для клієнта.

Вважає, що долучений відповідачем договір про надання правничої допомоги не містить усіх необхідних реквізитів, зокрема щодо розміру, строків та умов сплати клієнтом гонорару, терміну дії договору, а квитанція до прибуткового касового ордера від 04.02.2022 не відображає реально сплаченого адвокату гонорару, оскільки оформлена неналежним чином, а саме: не містить посилання договір про надання правничої допомоги; не зазначено у якій грошовій одиниці були перераховані кошти; відсутній відтиск печатки адвоката.

Позивач також посилається на те, що відповідачем не долучено акту здачі-приймання виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги, а долучена довідка від 04.02.2022 про обсяг наданих адвокатом послуг не містить реквізитів сторін договору, дати її підписання та печатки адвоката.

Окрім того позивач вважає, що заявлені відповідачем №1 витрати є неспівмірними і не відповідають критерію реальності таких витрат, та є явно завищеними, оскільки час витрачений адвокатом на складання та подання документів, обмежується лише часом на підготовку та подання відзиву.

Фактичні обставини встановлені судом.

На розгляді Верховинського районного суду Івано-Франківської області перебувала справа №938/39/22 за позовом за позовом ОСОБА_2 до відповідача №1: ОСОБА_1 , відповідача №2: ОСОБА_3 , за участю: третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Білоберізької сільської ради, про усунення перешкод у користуванні дорогою загального користування.

За результатами розгляду справи 17.01.2023 Верховинським районним судом Івано-Франківської області було ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Однак при ухваленні рішення, судом не вирішено питання розподілу судових витрат.

Згідно долученої до матеріалів справи копії посвідчення серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_2 є інвалідом І групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, а тому в силу положень п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відтак при поданні вказаного позову до суду, судовий збір позивачем не сплачувався.

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 02.02.2022 серія АТ №1018914 виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 02.02.2022, представництво інтересів відповідача №1 у справі ОСОБА_1 , здійснював адвокат Лазоришин Іван Іванович (а.с. 61). Повноваження адвоката згідно ордеру не обмежені.

Згідно із договором про надання правової допомоги від 02.02.2022 укладеним між адвокатом Лазоришиним Іваном Івановичем, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №117 від 15.04.1994 та Кіцнаком Василем Васильовичем (клієнт), адвокат взяв на себе зобов`язання надати правничу допомогу та здійснити представництво і захист законних прав та інтересів клієнта в обсязі домовленості. Для виконаня вказаного доручення, клієнт надав адвокату наступні повноваження:

-витребовування документів у всіх державних та інших організаціях, незалежно від форм власності та збір інших доказів, ознайомлення із матеріалами справи;

-підготовка позову, подача заяв, скарг, звернень, клопотань від імені клієнта;

-участь у судовому розгляді цивільних господарських, адміністративних та кримінальних справ на стороні клієнта у всіх судах України, першої, апеляційної та касаційної інстанції та Верховному Суді;

-користуватися правами та обов`язками передбаченими нормами статей 43,49 ЦПК України, статей 44,47 КАС України, статей 42,46 ГПК України, стетей 46,47,58,63 КПК України, статей 268-271 КУпАП.

Відповідно до п.2 вказаного договору, сторони погодили, що адвокат приймає на себе зобов`язання надати правничу консультацію щодо земельних спорів, вивчення матеріалів позовної заяви, витребування доказів, підготовка та подача до суду відзиву на позовну заяву, представляти інтереси клієнта в судах України. Оплата за надання правничої допомоги (гонорар) визначається за домовленістю сторін в сумі 14 000,00грн.

Відповідно до п.6 договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє на період виконання взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до довідки про обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, витрати робочого часу адвокатом Лазоришиним І.І. при наданні правничої допомоги ОСОБА_1 , від 04.02.2022, яка підписана адвокатом Лазоришиним І.І. та Кіцнаком В., адвокатом було надано наступні послуги:

1.Правова консультація щодо вирішення земельних спорів в частині усунення перешкод щодо користування під`їзними дорогами - 2 год.

2.Ознайомлення з законодавством щодо вирішення земельних спорів - 2 год.

3.Ознайомлення з судовою практикою з аналогічних справ - 2 год.

4. Вивчення матеріалів цивільної справа, витребуваня доказів - 4 год.

5. Підготовка та подача до суду відзиву на позовну заяву - 10 год.

6. Відвідування суду та участь у судових засіданнях відповідно до журналу судових засідань.

Із врахуванням вимог ст.31 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ст. 137 ЦПК України, кваліфікації та стажу роботи адвоката, затрат робочого часу адвоката на виконання договору про надання правничої допомоги, складність справи, ціни позову, значення справи для клієнта, гонорар по даній справі становить 14 000,00грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 04.02.2022, адвокатом Лазоришиним І.І. прийнято від ОСОБА_1 на підставі договору кошти в сумі 14 000,00грн.

Оцінка суду.

Відповідно до положень ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із положеннями ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи №938/39/22, при ухваленні рішення за результатами її розгляду, судом не вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки позовна заява була подана до суду у 2022 році, то відповідно до наведених вище вимог закону, для визначення розміру судового збору, слід застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2022 року.

Згідно із ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік", станом на 1 січня 2022 року, для працездатних осіб законодавцем визначено прожитковий мінімум на рівні 2 684,00грн.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру до обох відповідачів.

Відповідно до положень ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі подання позову одним позивачем до кількох відповідачів.

Відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при поданні позову до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Однак, як встановлено судом, позивач є інвалідом І групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, а відтак в силу положень п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

З наведених підстав, при поданні позову до суду, судовий збір позивачем не сплачувався.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України, законодавець визначив, що у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, з огляду на викладені обставини, судовий збір за розгляд даної справи по суті компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України законодавець визначив, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 60 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Положеннями статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З наведеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду викладеним у постановах від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 та від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19 адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. При цьому підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів відповідача №1 у справі ОСОБА_1 здійснював адвокат Лазоришин Іван Іванович, який діяв на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 02.02.2022 серія АТ №1018914 виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 02.02.2022.

В підтвердження розміру витрат відповідача №1 за надання йому адвокатом Лазоришиним І.І. правової допомоги, до справи долучено:

- копію договору про надання правової допомоги від 02.02.2022 укладеного між адвокатом Лазоришиним Іваном Івановичем, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №117 від 15.04.1994 та ОСОБА_1 (клієнт);

- довідку від 04.02.2022 про обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, витрати робочого часу адвокатом Лазоришиним І.І. при наданні правничої допомоги ОСОБА_1 ,

- квитанцію до прибуткового касового ордеру від 04.02.2022, згідно якої адвокатом Лазоришиним І.І. прийнято від ОСОБА_1 на підставі договору кошти в сумі 14 000,00грн.

Однак вказані документи не можуть вважатись належним доказом понесення відповідачем №1 витрат на правову допомогу в розмірі 14 000,00грн, з огляду на наступне.

Так, системний аналіз згаданого договору про надання правової допомоги від 02.02.2022 дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що за його умовами адвокат Лазоришин І.І. зобов`язався надати ОСОБА_1 правничу допомогу та здійснити представництво і захист його законних прав та інтересів в межах цивільного, адміністративного, господарського чи кримінального судочинства та в усіх судових інстанціях, і вартість таких послуг становить 14 000,00грн. Тобто сторони узгодили максимальний розмір гонорару адвоката за надання різного виду правової допомоги в межах різного виду судочинства та у всіх можливих судових спарвах

Однак, із вказаного договору не можна зробити однозначного висновку, які саме послуги з надання правничої допомоги мав надати адвокат своєму клієнту в межах певного виду судочинства та конкретної справи. В договорі відсутні положення про те, який розмір гонорару визначено сторонами за надання адвокатом послуг представництва у справі за позовом ОСОБА_2 до відповідача №1: ОСОБА_1 , відповідача №2: ОСОБА_3 , за участю: третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Білоберізької сільської ради, про усунення перешкод у користуванні дорогою загального користування.

Будь яких додаткових угод, укладених в межах цього договору, з яких вбачалося б, які саме послуги має надати адвокат своєму клієнтку в межах справи №938/39/22, яка вартість таких послуг, суду не надано.

Долучена до справи довідка про обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, витрати робочого часу адвокатом Лазоришиним І.І. при наданні правничої допомоги ОСОБА_1 від 04.02.2022 також не містить жодних посилань на те, що зазначені у ній послуги були надані в межах справи №938/39/22. Більше того, вказана довідка не містить і посилань на будь який договір про надання правової допомоги, відтак незрозуміло на якій саме правовій підставі адвокат надавав вказані послуги, у якій справі, в порядку якого судочинства.

У довідці зазначено, що адвокатом було надано наступні послуги:

1.Правова консультація щодо вирішення земельних спорів в частині усунення перешкод щодо користування під`їзними дорогами - 2 год.

2.Ознайомлення з законодавством щодо вирішення земельних спорів - 2 год.

3. Ознайомлення з судовою практикою з аналогічних справ - 2 год.

4. Вивчення матеріалів цивільної справа, витребування доказів - 4 год.

5. Підготовка та подача до суду відзиву на позовну заяву - 10 год.

6. Відвідування суду та участь у судових засіданнях відповідно до журналу судових засідань.

Із врахуванням вимог ст. 31 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ст. 137 ЦПК України, кваліфікації та стажу роботи адвоката, затрат робочого часу адвоката на виконання договору про надання правничої допомоги, складність справи, ціни позову, значення справи для клієнта, гонорар по даній справі становить 14 000,00грн.

Тобто при визначенні розміру гонорару адвокат та клієнт враховували і робочий час затраченй адвокатом і складність справи і ціну позову.

Проте, в довідці не конкретизовано яка вартість кожної години роботи по кожній із наданих послуг, яку саме справу було взято до уваги, який стаж роботи адвоката, що позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Долучена до справи квитанція до прибуткового касового ордеру від 04.02.2022, свідчить про отримання адвокатом Лазоришиним І.І. від ОСОБА_1 коштів в сумі 14 000,00грн. на підставі невідомого договору, оскільки відсутнє будь яке посилання на реквізити такого.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем №1 не доведено реальності та обґрунтованості понесення ним витрат в розмірі 14 000,00грн на послуги адвоката, а відтак відсутні підстави для покладення таких витрат на позивача.

Щодо посилань позивача викладених у письмових запереченнях на заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення то такі до уваги судом не приймаються з огляду на наступне.

Так відповідно до визначеного процесуальним законом інституту ухвалення додаткового судового рішення, законодавець визначив різні підстав ухвалення такого з метою вирішення питання розподілу судових витрат.

Зокрема, як уже зазначалося судом, статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України- розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 1-3 статті 246 ЦПК України, встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, в даному випадку відповідачем №1не заявлялось клопотання про подачу доказів понесення судових витрат в порядку передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідні витрати були заявлені відповідачем із його першою заявою по суті позову, а саме із відзивом. Докази в підтвердження таких витрат також були долучені до відзиву та після ухвалення рішення суду, додаткових доказів відповідач №1 не подавав.

Тобто в даному випадку підставою для ухвалення додаткового рішення є саме не вирішення питання розподілу судових витрат при ухваленні рішення, а не ухвалення додаткового рішення в порядку передбаченому ст. 246 ЦПК України.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку невирішення питання розподілу судових витрат при ухваленні рішення, суд ухвалює додаткове рішення на підставі тих доказів, які були подані сторонами у процесуальному порядку до закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 263, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Судовий збір за розгляд справи по суті компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

2. У стягненні із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 14 000,00грн витрат на правову допомогу, відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач №1: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Довгополе Верховинського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3

Відповідач №2: ОСОБА_3 , місце проживання: с. Довгополе Верховинського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Білоберізька сільська рада Верховинського району Івано-Франківської області, юридична адреса: с. Білоберізка, присілок Центр,1 Верховинського району Івано-Франківської області; .

Суддя Роман Джус