Ухвала

22 березня 2023 року

м. Київ

справа № 357/10528/21

провадження № 61-3247ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Малиневського Павла Петровича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення відшкодування за порушення строків виконання зобов`язання за договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», в якому просила стягнути з ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на її користь відшкодування за порушення строків виконання зобов`язань за договором №К-02-20-0011 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу в сумі 70 949,22 грн, до складу якої входить: сума основного грошового зобов`язання у розмірі 58 732,80 грн, сума пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором у розмірі 12 216,42 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на користь ОСОБА_1 відшкодування за порушення строків виконання зобов`язань за договором №К-02-20-0011 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу у розмірі 70 949,22 грн, що складається з: 58 732,80 грн суми основного грошового зобов`язання; 12 216,42 грн суми пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2022 року апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» задоволено.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У березні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Малиневського П. П. на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2022 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Малиневський П. П., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення.

З огляду на те, що оскаржуване заявником рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року було скасоване постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2022 року, вказане виключає можливість касаційного оскарження цього судового рішення у касаційному порядку.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на вже скасоване судове рішення, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Малиневського П. П. на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року.

Разом з тим, в частині касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 13 червня 2022 року колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 70 949,22 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню: справа становить значний суспільний інтерес, справа має виняткове значення для заявника.

Наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про обґрунтованість посилань на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга не містить підтвердження зазначених заявником доводів та фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними рішеннями та не свідчить про те, що є підстави для перегляду вказаного рішення у касаційному порядку.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для його касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Малиневського Павла Петровича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення відшкодування за порушення строків виконання зобов`язання за договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта