Постанова

Іменем України

07 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 757/4220/20-ц

провадження № 61-11561св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргоюОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Головачова Я. В., Вербової І. М., Нежури В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, в якому просив: визнати протиправним рішення АТ КБ «Приватбанк» про припинення ділових відносин та розірвання договорів банківських рахунків; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» не перешкоджати йому в користуванні рахунками, що відкриті на його ім`я, а саме: угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_1 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_2 ; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_3 ; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_4 ; угода SAMDNWFC1 від 06 вересня 2019 року рахунок НОМЕР_5 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_6 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_7 ; угода SAMDNWFC8 від 10 січня 2018 року рахунок НОМЕР_8 ; угода SAMDNWFC8 від 10 січня 2018 року рахунок НОМЕР_9 ; угода SAMDN7023 від 25 листопада 2010 року рахунок НОМЕР_10 ; угода SAMDNWFC9 від 11 грудня 2018 року рахунок НОМЕР_11 ; угода SAMDNWFC6 від 13 вересня 2016 року рахунок НОМЕР_12 ; угода SAMDNWFC6 від 13 вересня 2016 року рахунок НОМЕР_13 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_14 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_15 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_16 ; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_4 ; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_1 ; угода SAMDNWFC4 від 18 листопада 2017 року рахунок НОМЕР_17 ; угода SAMDNWFC3 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_18 ; угода SAMDNWFC0 від 18 серпня 2017 року рахунок НОМЕР_19 ; угода SAMDNWFC4 від 18 листопада 2017 року рахунок НОМЕР_20 ; угода SAMDNWFC8 від 01 березня 2018 року рахунок НОМЕР_21 ; угода SAMDNWFC5 від 01 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_22 ; угода SAMDNWFC5 від 18 листопада 2017 року рахунок НОМЕР_23 ; угода SAMDNWFC4 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_24 ; угода SAMDNWFC4 від 02 грудня 2019 року рахунок НОМЕР_25 ; угода SAMDNWFC5 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_26 ; угода SAMDNWFC6 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_27 ; угода SAMDNWFC2 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_28 ; угода SAMDNWFC1 від 12 жовтня 2017 року рахунок НОМЕР_29 ; угода SAMDNWFC9 від 01 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_30 ; угода SAMDNWFC9 від 01 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_31 ; угода SAMDNWFC3 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_32 ; угода SAMDNWFC3 від 19 листопада 2019 року рахунок НОМЕР_33 ; угода SAMDNWFC4 від 30 січня 2019 року рахунок НОМЕР_34 ; угода SAMDNWFC4 від 28 вересня 2018 року рахунок НОМЕР_35 ; угода SAMDNWFC4 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_36 ; угода SAMDNWFC2 від 25 листопада 2019 року рахунок НОМЕР_37 ; угода SAMDNWFC5 від 18 листопада 2019 року рахунок НОМЕР_38 . Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що протягом 2010-2019 років між ним та АТ КБ «Приватбанк» були укладені договори про відкриття карткових рахунків, на виконання яких відповідач емітував та видав йому ряд банківських карток. 23 грудня 2019 року він отримав від АТ КБ «Приватбанк» повідомлення про розірвання договорів і закриття рахунків у зв`язку із встановленням неприйнятно високого ризику за результатами переоцінки ризику клієнта на підставі статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та статті 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», запропоновано звернутися до будь-якого відділення банку для перерахунку залишку коштів на рахунок, відкритий в іншому банку. Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» безпідставно встановило йому неприйнятно високий рівень ризику, оскільки він не вчиняв будь-яких протиправних дій, що могли б стати підставою для відмови в банківському обслуговуванні. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження обставин існування реальної чи потенційної загрози використання ним банку для відмивання доходів, отриманих злочинним шляхом, чи фінансування тероризму. Законодавством не передбачено відмову банку від договору в односторонньому порядку без належного обґрунтування. Крім того, банком не дотримано строки зупинення фінансових операцій, оскільки блокування рахунків при всіх умовах можливе максимум на 2 дні, а при блокуванні правоохоронними органами - на місяць.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року у складі судді Вовк С. В. позов задоволено. Визнано протиправним рішення АТ КБ «ПриватБанк» про припинення ділових відносин та про розірвання договорів банківських рахунків з ОСОБА_1 . Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» не перешкоджати в користуванні рахунками (шляхом розблокування), що відкриті на ім`я ОСОБА_1 , а саме: угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_1 ; угода SAMDNWFC4 від 18 листопада 2017 року рахунок НОМЕР_17 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_2 ; угода SAMDNWFC3 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_18 ; угода SAMDNWFC0 від 18 серпня 2017 року рахунок НОМЕР_19 ; угода SAMDNWFC4 від 18 листопада 2017 року рахунок НОМЕР_20 ; угода SAMDNWFC8 від 01 березня 2018 року рахунок НОМЕР_21 ; угода SAMDNWFC5 від 01 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_22 ; угода SAMDNWFC5 від 18 листопада 2017 року рахунок НОМЕР_23 ; угода SAMDNWFC4 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_24 ; угода SAMDNWFC4 від 02 грудня 2019 року рахунок НОМЕР_25 ; угода SAMDNWFC5 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_26 ; угода SAMDNWFC6 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_27 ; угода SAMDNWFC2 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_28 ; угода SAMDNWFC1 від 12 жовтня 2017 року рахунок НОМЕР_29 ; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_3 ; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_4 ; угода SAMDNWFC9 від 01 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_30 ; угода SAMDNWFC9 від 01 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_31 ; угода SAMDNWFC1 від 06 вересня 2019 року рахунок НОМЕР_5 ; угода SAMDNWFC3 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_32 ; угода SAMDNWFC3 від 19 листопада 2019 року рахунок НОМЕР_33 ; угода SAMDNWFC4 від 30 січня 2019 року рахунок НОМЕР_34 ; угода SAMDNWFC4 від 28 вересня 2018 року рахунок НОМЕР_35 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_6 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_7 ; угода SAMDNWFC4 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_36 ; угода SAMDNWFC8 від 10 січня 2018 року рахунок НОМЕР_8 ; угода SAMDNWFC8 від 10 січня 2018 року рахунок НОМЕР_9 ; угода SAMDN7023 від 25 листопада 2010 року рахунок НОМЕР_10 ; угода SAMDNWFC2 від 25 листопада 2019 року рахунок НОМЕР_37 ; угода SAMDNWFC9 від 11 грудня 2018 року рахунок НОМЕР_11 ; угода SAMDNWFC6 від 13 вересня 2016 року рахунок НОМЕР_12 ; угода SAMDNWFC6 від 13 вересня 2016 року рахунок НОМЕР_13 ; угода SAMDNWFC5 від 18 листопада 2019 року рахунок НОМЕР_38 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_14 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_15 ; від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_16 ; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_4 ; угода SAMDNWFC6 угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_1 .

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що всупереч принципу змагальності цивільного судочинства відповідач не довів обґрунтованість та правомірність блокування рахунків, відкритих на ім`я позивача, як і не надав доказів на підтвердження звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні дії ОСОБА_1 при блокуванні його рахунків у строки, передбачені законом. Під час розгляду справи судом не встановлено проведення спеціально уповноваженим органом аналітичної роботи, збирання додаткової інформації, її обробки та перевірки чи прийняття цим органом рішення про продовження строку зупинення фінансових операцій. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки дії відповідача щодо блокування рахунків більш ніж на 7 днів, тобто поза межами строків, визначених частинами першою-п`ятою статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», є неправомірними та такими, що порушують права позивача.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року скасовано. Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення АТ КБ «ПриватБанк» про припинення ділових відносин та про розірвання договорів банківських рахунків, зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» не перешкоджати в користуванні рахунками, що відкриті на ім`я ОСОБА_1 : угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_1 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_2 ; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_3 ; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_4 ; угода SAMDNWFC1 від 06 вересня 2019 року рахунок НОМЕР_5 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_6 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_7 ; угода SAMDNWFC8 від 10 січня 2018 року рахунок НОМЕР_8 ; угода SAMDNWFC8 від 10 січня 2018 року рахунок НОМЕР_9 ; угода SAMDN7023 від 25 листопада 2010 року рахунок НОМЕР_10 ; угода SAMDNWFC9 від 11 грудня 2018 року рахунок НОМЕР_11 ; угода SAMDNWFC6 від 13 вересня 2016 року рахунок НОМЕР_12 ; угода SAMDNWFC6 від 13 вересня 2016 року рахунок НОМЕР_13 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_14 ; угода SAMDNWFC6 від 23 червня 2014 року рахунок НОМЕР_15 ;0516; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_4 ; угода SAMDNWFC7 від 06 серпня 2015 року рахунок НОМЕР_1 . Закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення АТ КБ «ПриватБанк» про припинення ділових відносин та про розірвання договорів банківських рахунків, зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» не перешкоджати в користуванні рахунками, що відкриті на ім`я фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 : угода SAMDNWFC4 від 18 листопада 2017 року рахунок НОМЕР_17 ; угода SAMDNWFC3 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_18 ; угода SAMDNWFC0 від 18 серпня 2017 року рахунок НОМЕР_19 ; угода SAMDNWFC4 від 18 листопада 2017 року рахунок НОМЕР_20 ; угода SAMDNWFC8 від 01 березня 2018 року рахунок НОМЕР_21 ; угода SAMDNWFC5 від 01 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_22 ; угода SAMDNWFC5 від 18 листопада 2017 року рахунок НОМЕР_23 ; угода SAMDNWFC4 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_24 ; угода SAMDNWFC4 від 02 грудня 2019 року рахунок НОМЕР_25 ; угода SAMDNWFC5 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_26 ; угода SAMDNWFC6 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_27 ; угода SAMDNWFC2 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_28 ; угода SAMDNWFC1 від 12 жовтня 2017 року рахунок НОМЕР_29 ; угода SAMDNWFC9 від 01 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_30 ; угода SAMDNWFC9 від 01 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_31 ; угода SAMDNWFC3 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_32 ; угода SAMDNWFC3 від 19 листопада 2019 року рахунок НОМЕР_33 ; угода SAMDNWFC4 від 30 січня 2019 року рахунок НОМЕР_34 ; угода SAMDNWFC4 від 28 вересня 2018 року рахунок НОМЕР_35 ; угода SAMDNWFC4 від 04 лютого 2019 року рахунок НОМЕР_36 ; угода SAMDNWFC2 від 25 листопада 2019 року рахунок НОМЕР_37 ; угода SAMDNWFC5 від 18 листопада 2019 року рахунок НОМЕР_38 . Роз`яснено ОСОБА_1 , що позовні вимоги стосовно рахунків, відкритих на ім`я фізичної особи-підприємця, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що враховуючи положення статті 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», норми якого є спеціальними в регулюванні спірних правовідносин, банк наділений правом в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі шляхом розірвання договорів, у разі настання визначених ними обставин. В судовому засіданні відповідач надав колегії суддів для огляду витяг з Програми управління комплаєнс-ризиками фінансового моніторингу та Висновок Напрямку «Фінансовий моніторинг» щодо встановлення клієнту неприйнятно високого рівня ризику, які розроблені і визначають критерії ризиків фінансового моніторингу. З оглянутих документів вбачається, що банком було встановлено ризиковість фінансових операцій позивача, які наражають на ризик застосування до банку відповідних заходів впливу. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» припинив в односторонньому порядку договірні відносини з позивачем, здійснюючи свої функції фінансового моніторингу, покладені на нього законодавством України. Суд першої інстанції не врахував наведеного та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, що стосуються карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 як фізичної особи. Водночас вимоги в частині договорів про відкриття та обслуговування карткових рахунків, укладених між банком та позивачем як фізичною особою-підприємцем, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки віднесені до юрисдикції господарських судів.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року залишити в силі.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заявник вказав, що суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 910/21320/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 910/1555/18, від 05 березня 2020 року у справі № 910/7161/19, від 29 квітня 2020 року у справі № 910/3245/19, в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/40546/16-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 216/4901/15-ц, від 05 березня 2021 року у справі № 431/86/16-ц, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі № 640/13564/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є необмеженим. Необхідним є в кожному випадку, виходячи із встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику. Відповідач не довів обґрунтованість та правомірність блокування рахунків, відкритих на його ім`я, як і не надав доказів на підтвердження звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконність вчинених ним дій у строки, передбачені законом. Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що він не був повідомлений про дату та час судового засідання в апеляційному суді, а також - що апеляційний суд встановив обставини, які мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 5 частини першої, пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Печерського районного суду міста Києва.

25 січня 2023 року справа № 757/4220/20-ц надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пунктів 1, 4 абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції в повній мірі не відповідає.

Частиною першою статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 «Апеляційне провадження» розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

За змістом частини другої статті 223 ЦПК України, частини першої статті 372 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки.

Матеріалами цієї справи підтверджується, що ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження у цій справі (том 1, а. с. 195).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи (том 1, а. с. 199).

Разом з тим доказів отримання судової повістки ОСОБА_1 , а також використання апеляційним судом інших засобів зв`язку для інформування позивача про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 20 вересня 2022 року (день ухвалення апеляційним судом оскаржуваного судового рішення), матеріали справи не містять.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив право ОСОБА_1 знати про час і місце судових засідань (частина перша статті 8 ЦПК України), що є порушенням права на доступ до правосуддя та статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Всупереч наведеним нормам процесуального права, положенням Конвенції та практиці ЄСПЛ апеляційний суд розглянув і вирішив справу за відсутності позивача ОСОБА_1 , щодо якого немає відомостей про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи, про що він зазначає в касаційній скарзі, у зв`язку з чим порушено його право брати участь в судових засіданнях, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність обов`язкових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко