ЄУН № 334/5270/23
Провадження № 2/337/1847/2023
25.10.2023 м.Запоріжжя
Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Мальованого В.О.,
за участю секретаря - Крижко Я.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» (далі позивач, Концерн «МТМ») до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ), про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги,
ВСТАНОВИВ:
20.09.2023 Концерн «МТМ» звернувся до суду з даним позовом
В обґрунтування зазначено.
Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідач є споживачем цих послуг, оскільки він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яке на підставі типового індивідуального договору про надання послуг з теплової енергії, послуги гарячої води від 01.11.2021, це нерухоме майно підключене до мережі постачання теплової енергії. За період з 01.05.2017 31.07.2023 позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води на загальну суму на загальну суму 14 636, 04 грн., яку відповідач не сплатив. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.
Ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні та наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.
Представник позивача в судове засідання не прибув, раніше зазначивши, про розгляд справи у відсутності його представника, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов, або зустрічного позову до суду не надходило.
Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ухвали суду від 25.09.2023, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Суд встановив, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню м. Запоріжжя для побутових потреб.
На підставі типового індивідуального договору про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води, укладеного 01.11.2021 між сторонами нерухомість (квартира) де надавались ці послуги підключена до мережі постачання теплової енергії.
Згідно ст. 162 Житлового кодексу України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.
Відповідно до Закону України «Про житлово комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Як вбачається зі змісту ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово - комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно - технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово - комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово -комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово -комунальних послуг.
Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно частини шостої статті 24 Закону України «Про житлово комунальні послуги» балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово - комунальних послуг або відшкодувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на балансі.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019 року.
За положеннями п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил).
Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно розрахунку основного боргу за відповідачем рахується борг за період з 01.05.2017 31.07.2023, за надані послуги позивачем, вказані вище, який становить 14 636, 04 грн., відповідачем не сплачено.
Оскільки в добровільному порядку заборгованість не сплачена, відповідач порушує свій обов`язок щодо оплати наданих послуг, суд вважає за необхідне стягнути з нього заборгованість в сумі 14 636, 04 грн., на користь позивача.
Окрім того, суд виходить з того, що нерухоме приміщення (квартира), підключена до постачання наданих послуг позивачем, ці послуги у зазначений період йому надавались і споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався. Факт отримання вказаних послуг ним не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач здійснював оплату нерегулярно та не в повному обсязі.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум за надані послуги за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачем не було надано, а тому суд приймає його за основу при ухваленні судового рішення.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити.
При цьому, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (ЄДРПОУ 32121458, р/р № НОМЕР_3 , Банк ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) понесені судові витрати за сплати судового збору в розмірі 2684, 00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне судове рішення складено 25 жовтня 2023 року.
Суддя В.О. Мальований