Справа № 724/2256/23
Провадження № 2/724/558/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В С Т А Н О В И В:

10.10.2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували у шлюбі з 11.09.1994 року по 04.08.2015 року, в подальшому шлюб розірвано.

У період перебування у шлюбі ними було побудовано житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 304794 (триста чотири тисячі сімсот дев`яносто чотири) гривні.

На даний час позивачка з колишнім чоловіком не може дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного житлового будинку.

Оскільки, майно було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею 1/2 частки житлового будинку в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

24.10.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач зазначає, що в період з 11.09.1994 року по 04.08.2015 року перебував у шлюбі з відповідачем. 04.08.2015 року шлюб було розірвано. За період шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вище викладене позивач за зустрічним позовом просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 12.10.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.10.2023 року прийнято зустрічний позов та об`єднано його до первісного позову.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_3 , в підготовче засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява в якій просять суд розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги первісного позову підтримує та просить їх задовольнити, щодо прийняття зустрічного позову та його задоволення не заперечує. Терміну для подання відзиву на зустрічну позовну заяву не потребує. Також просив повернути надмірно сплачену частину судового збору.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 , в підготовче засідання не з`явився, надіслав до суду зустрічну позовну заяву, просив її прийняти, об`єднати з первісним позовом та її задовольнити, не заперечує щодо задоволення первісного позову.

Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 11.09.1994 року між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , укладено шлюб. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 04.08.2015 року цивільна справа № 724/1187/15-ц шлюб між ними розірвано.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно виписки з по господарської книги № 19 голова домогосподарства/власник за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Клішковецької сільської ради № 198/15 від 10.12.1997 року вирішено передати у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_2 , у розмірі 0.50 га.

З технічного паспорту житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що він складається з житлового будинку літ. А загальна площа 141,6 кв.м., житлова площа 72,2 кв.м.; прибудова літ. а; ганок літ. а1; ганок літ. а2; літня кухня гараж літ. Б; навіс літ. б; ганок літ. б1; ганок літ. б2; ганок літ. б3; підвал літ. ПД; вхід в підвал літ. ВхПд; навіс літ.В; сарай літ.Г; навіс літ. Д; вбиральня літ.Ж; альтанка літ.З; ворота № 1; огорожа № 2; огорожа № 3; огорожа №4; криниця №5; замощення І; вигрібна яма ІІ. Будинок побудований 1999 році та інші споруди побудовані до 2015 року.

Відповідно до висновку № 125 про вартість майна житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 складає 304 794 грн.

Згідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 02.08.2023 року будівництво житлового будинку літ. «А» з прибудовою та з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в будинковолодінні в АДРЕСА_2 проведено з дотриманням державним будівельних, протипожежних, санітарних норм і подальша їх експлуатація за призначення можлива.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Верховний Суд у постанові від 12.05.2022 року № 727/11406/17 вказав, що: «набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними».

Верховний Суд у постанові від 19.05.2022 року № 203/284/17 вказав, що: «статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання».

Отже, враховуючи те, що житловий будинок літ. А загальна площа 141,6 кв.м., житлова площа 72,2 кв.м.; прибудова літ. а; ганок літ. а1; ганок літ. а2; літня кухня гараж літ. Б; навіс літ. б; ганок літ. б1; ганок літ. б2; ганок літ. б3; підвал літ. ПД; вхід в підвал літ. ВхПд; навіс літ.В; сарай літ.Г; навіс літ. Д; вбиральня літ.Ж; альтанка літ.З; ворота № 1; огорожа № 2; огорожа № 3; огорожа №4; криниця №5; замощення І; вигрібна яма ІІ за адресою: АДРЕСА_2 був побудований спільно подружжям у період перебування у шлюбі 1999 році та інші споруди побудовані до 2015 року.

Майно набуте за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач та відповідач мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Вони мають право поділити майно рівними частинами.

Враховуючи вище викладене, взявши до уваги заяви сторін про визнання позовів, які не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя слід задовольнити та визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Також суд вважає, що зустрічний позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Щодо судових витрат.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 , за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3047,98 грн.

Відповідно до ст. 176 ЦПК України ціна позову у даній категорії справ визначається з вартістю майна.

Відповідно до висновку № 125 про вартість майна житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 складає 304 794 грн.

Згідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя мала сплатити судовий збір у розмірі 1/2 частину від 3047,98 грн., тобто 1523,97 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , сплатила судовий збір у більшому розмірі ніж встановлено законом, тому суд вважає, що надмірно сплачену частину судового збору слід повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , в розмірі 1523,97 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки первісний позов та зустрічний позов задоволено у підготовчому засідання так як сторонами було визнано їх вимоги, тому суд вважає, що позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України слід також повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову від суми 1523,97 грн., а саме: 761,98 грн.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , за подання до суду зустрічного позову сплатив судовий збір у розмірі 1523,97 грн., тому у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України йому також слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову від суми 1523,97 грн., а саме: 761,98 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки первісний позов та зустрічний позов було задоволено повністю та судові витрати є рівноцінними в обох сторін, а тому сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

На підставі вище викладеного та керуючись статтями 60, 61, 63, 65, 69, 70, Сімейного Кодексу України та ст. 2, 5, 10, 13,19, 76-89, 139, 141, 142, 259, 263, 264, 265,354 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету судовий збір на загальну суму у розмірі 2285,95 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні зустрічної позовної заяви у розмірі 761,98 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26.10.2023 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ