Ухвала

05 січня 2023 року

м. Київ

справа № 466/1464/19

провадження № 61-158ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Янів-405», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Варшавське-407», про стягнення майнової шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок відсутності значної частини зовнішньої водостічної труби та незадовільного виконання покрівлею захисних функцій у зв`язку з наявними просвітами між металевими листами покриття та відсутнім заповненням отворів у зовнішніх стінах, що примикають до дахових конструкції в межах горища, після опадів у вигляді дощу влітку 2018 року відбулося замокання квартири АДРЕСА_1 . Позивачки вважали, що внаслідок неналежного виконання ЛКП «Янів-405» своїх обов`язків по утриманню будинку їм завдано майнової шкоди.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила позов задовольнити, стягнути з ЛКП «Янів-405» на користь позивачок майнову шкоду у розмірі

42 054 грн, завдану залиттям належної їм на праві власності квартири. У подальшому розмір позовних вимог було збільшено до 174 338 грн

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 вересня

2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ЛКП «Янів-405» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 40 000 грн на відшкодування майнової шкоди.

У задоволенні позовних вимог, заявлених до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про відшкодування майнової шкоди відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

28 грудня 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року, посилаючись на те, що вступна та резолютивна частини оскарженої постанови апеляційного суду були проголошенні в судовому засіданні 25 жовтня 2022 року, а повний текст постанови суду апеляційної інстанції було отримано засобами електронного зв`язку лише 28 листопада

2022 року. Звертає увагу, що постанова апеляційного суду була оприлюднена в Єдиному державному реєстру судових рішень 29 листопада 2022 року.

Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 Цивільного процесуального кодексу України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У відповідності до пункту «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися у тих справах, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справах, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. При цьому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати, що справа відповідає вказаним цілям.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що

у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн х 100 = 248 100, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин,

які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. При цьому враховано зміст правовідносин сторін, висновки судів першої та апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог на суму 40 000 грн, зроблені за результатами оцінки доказів у конкретній справі, значення результату розгляду справи для сторін та суспільства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 вересня

2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 25 жовтня

2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Янів-405», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Варшавське-407», про стягнення майнової шкоди, завданої залиттям квартири, - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович