Ухвала

23 січня 2023 року

місто Київ

справа № 426/5533/17

провадження № 61-12647ск22

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК»

на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (далі - АТ «УКРСИББАНК») у березні 2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просило:

- стягнути на користь АТ «УКРСИББАНК» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму боргу, відсотки, нараховані за договором про надання споживчого кредиту від 22 травня 2008 року № 0, у розмірі 75 270, 27 дол США;

- стягнути на користь АТ «УКРСИББАНК» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суму боргу, відсотки, нараховані за договором про надання споживчого кредиту від 22 травня 2008 року № 0, у розмірі 75 270, 27 дол. США.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 07 квітня 2021 року Московський районний суд м. Харкова частково задовольнив позов АТ «УКРСИББАНК».

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованість за кредитним договором від 22 травня 2008 року № 0 у розмірі 72 853, 47 дол. США, з яких: 48 305, 29 дол. США - заборгованість за сумою кредиту, 24 548, 18 дол. США - заборгованість за відсотками.

Відмовив АТ «УКРСИББАНК» у задоволенні вимог позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 кредитної заборгованості в сумі 2 416, 80 дол. США.

Здійснив розподіл судових витрат.

Постановою від 01 листопада 2022 року Полтавський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасував рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2021 року в частині задоволення вимог позову про стягнення заборгованості за кредитним договором із поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та розподілу судових витрат, ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову АТ «УКРСИББАНК».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін. Здійснив розподіл судових витрат.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

АТ «УКРСИББАНК» 14 грудня 2022 року із використанням засобів поштового зв`язку направило до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні вимог позову до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у цій частині справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою від 26 грудня 2022 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу та надав заявнику строк для усунення її недоліків.

Заявник 09 січня 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказами на підтвердження дати отримання ним копії постанову суду апеляційної інстанції.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі заявник визначив підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник, наполягаючи на тому, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження судового рішення визначив те, що:

- (1) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 523/3082/14-ц, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 757/4111/13-ц, у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 461/2992/15-ц, у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-3176цс15, щодо припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України;

- (2) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс12, відповідно до яких зміна основного зобов`язання є підставою для припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України;

- (3) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-160цс13, згідно з якими на зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається; така зміна не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України;

- (4) суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази;

- (5) суд апеляційної інстанції встановив обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначені ті підстави, які згадані у пунктах 1, 3 частини другої статті 389, пунктах 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

У касаційній скарзі АТ «УКРСИББАНК» просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року.

Заявник зазначив, що постанова Полтавського апеляційного суду ухвалена 01 листопада 2022 року, копію постанови суду апеляційної інстанції АТ «УКРСИББАНК» отримало засобами електронного зв`язку 14 листопада 2022 року. На підтвердження цього факту надано копію листа Полтавського апеляційного суду від 06 січня 2023 року вих. № 4.11-05/ЕП-32/23.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Аналіз змісту касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та доводів про поновлення строку на касаційне оскарження, дають підстави для висновків, що строк на касаційне оскарження зазначених рішень пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити Акціонерному товариству «УКРСИББАНК» строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Московського районного суду м. Харкова цивільну справу № 426/5533/17 за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак