Провадження № 2/742/1235/23
Єдиний унікальний № 742/4676/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Коваленко А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У вересні 2023 року позивач звертаючись до суду з позовною заявою в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за кредитним договором №863071039 у розмірі 78254 грн, з яких 22000 грн- сума заборгованості по основному боргу; 56254 грн - сума заборгованості по відсотках та за договором позики № у розмірі 167609 грн 99 коп з яких 14799 грн 99 коп - сума заборгованості по основному боргу; 152810 грн - сума заборгованості по відсотках, а також понесені судові витрати.

Свої вимоги аргументує тим, що 08 квітня 2021р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 863071039.

Відповідно до Реєстру боржників № 137 від 08.06.2021 р. до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової - вимоги до Відповідача за кредитним договором № 863071039.

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 20102022 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги .

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 78 254,00 гри., з яких:22 000,00 гри. - сума заборгованості по основному боргу; 56 254,00 гри. - сума заборгованості по відсоткам.

20 березня 2021 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФІНАНС» (далі - ТОВ «ІНФІНАНС») та Відповідачем було укладено Договір позики № (далі - Договір позики).

22 червня 2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 167 609,99 грн., з яких: 14 799,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 152 810,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 26.02.2022 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики № в розмірі 167 609,99 грн., з яких:14 799,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;152 810,00 грн. - сума заборгованості за відсотками яку позивач і просить стягнути з відповідача.

11.10.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник позивача зазначає, що Відповідач визнає факт укладання договору №863071039 від 08.04.2021 та додаткову угоду за договором №863071039 від 08.04.2021 про отримання кредиту (надалі - кредитний договір) між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - первісний кредитор).Згідно п.1.2. кредитного договору кредит надавався строком на 30 днів, тобто до 08.05.2021 р. Відповідач визнає факт отримання від первісного кредитора кредит за договором №863071039 від 08.04.2021 в розмірі 22000,00 грн., який ним було отримано двома траншами в 15 000 грн. та 7000,00 грн. Натомість відповідач не визнає факт укладання договору факторингу №20102022 від 20.10.2022р., оскільки до позовної заяви не надано договір факторингу №25/1118-01 від 08.06.2021 р. із додатками, укладеного між ТОВ «Манівсо швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор), що в свою чергу унеможливлює встановити правомірність переходу прав вимоги за цим кредитним договором від ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) до позивача (фактор). відповідач вважає, що правомірним було б стягнути з нього на користь позивача нарахованих відсотків за користування кредитом, які були встановлені між сторонами договору, тобто ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 на підставі договору №863071039 від 08.04.2021 р. та Додаткової угоди до договору №863071039 від 08.04.2021 р. графіку розрахунків (Додаток 1) в розмірі 0.26 % відсотків за кожний день правомірного користування кредитом, який було надано в розмірі 22000,00 грн. на 30 днів, що становлять -1716,00 грн,. але тільки за умови, якщо позивач належними та допустимими» доказами доведе відповідачу, що він має право вимагати від нього за договором факторингу №20102022 від 20.10.2022 р. будь-які грошові кошти.

Відповідач визнає факт укладання договору позики №/12 від 20.03.2021 р. (надалі - кредитний договір) між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (надалі - первісний кредитор). На умовах кредиту: розмір кредиту становить 15000,00 грн., строк користування кредитом 30 днів, строк дії 3 роки, відсоткова ставка 1.75% за один день користування кредитом, за умови належного виконання умов договору за відсутності пролонгацій. загальна вартість кредиту становить 7875,00 грн. за умови належного виконання умов договору за відсутності пролонгацій, а також визнає факт отримання від первісного кредитора кредит за договором №/12 від 20.03.2021 р. в розмірі 7000,00 грн. та невиконання зобов`язань за вказаним договором. Крім того, зазначає, що договором, між сторонами була встановлена міра відповідальності відповідача за неналежне виконання умов договору, а саме «Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 15750,00 гри, за умови неналежного виконання умов Договору». Натомість позивач, прохає стягнути з відповідача на його користь за договором №/12 від 20.03.2021 р. суму заборгованості за відсотками в розмірі 152810,00 грн., що є неправомірним, оскільки сторонами цього договору вже був встановлений розмір відсотків за його неналежне виконання в розмірі - 8750,00 грн. Отже, відповідач визнає, що сума яка підлягає стягненню з нього на користь позивача становить 15750 грн. яка складається: з тіла кредиту - в розмірі 7000.00 грн. та відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання - в розмірі 8750,00 грн. В свою чергу позивач не надав докази щодо отримання відповідачем кредитних коштів на суму 15000,00 грн.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 04.09.2023 року призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні на 09 год 00 хв 25 вересня 2023 року.

25 вересня 2023 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою учасників справи та призначено розгляд справи на 09 год 00 хв. 11 жовтня 2023 року.

11 жовтня 2023 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою учасників справи та призначено розгляд справи на 09 год 00 хв. 02 листопада 2023 року.

ІІІ. Позиції сторін.

В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання не з`явився.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

08 квітня 2021р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 863071039( далі Договір).

Згідно з п.1.1 договору № 863071039 за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, на суму 15000 грн 00 коп. (п`ятнадцять тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»( а.с.10-12).

08 квітня 2021р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 863071039 , якою збільшили суму Кредиту на суму 7000 гривень( а.с.13) .

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги .

В пункті 1.2. договору вказано, що кредитний договір укладено між первісним кредитором, яким є ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" і Боржником, право вимоги за яким отримав ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року( а.с. 14-15).

Відповідно до витягу з Реєстру права вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 та розрахунку заборгованості за період з 06.03.2023 по31.07.2023 року від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової - вимоги до Відповідача за кредитним договором № 863071039, а саме 22 000 гривень заборгованість по основному боргу; 56254, 00 заборгованість по відсоткам( а.с.16-17).

20 березня 2021р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФІНАНС» (далі - ТОВ «ІНФІНАНС») та Відповідачем було укладено Договір позики № (далі - Договір позики). Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 20 березня 2021р. на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 20 березня 2021р. та отримання кредиту згідно Заявки - анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису Позичальника.( а.с. 23-26)

Відповідно до паспорту споживчого кредиту та умов договору розмір кредиту становить 15 000 гривень, строк користування кредитом 30 днів. Відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору позики та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 7875,00 гривень, за умови належного виконання умов Договору позики та відсутності пролонгації. Максимальна відсоткова ставка 3,5 % за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 15 750,00 гривень, за умови не належного виконання умов Договору .( а.с.22-24)

22.06.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 22/06-22 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників( а.с.29-32).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 та розрахунку заборгованості за період з 22.06.2023 по31.07.2023 року від ТОВ «ІНФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової - вимоги до Відповідача за договіром позики № , а саме 14 799,99 гривень заборгованість по основному боргу; 152 810, 00 заборгованість по відсоткам, а всього 167 609,99 грн( а.с.33).

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 863071039 від 08.04.2021 року.

Судом встановлено, та визнається сторонами, що 08 квітня 2021р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 863071039 та додаткову угоду, відповідно до яких ОСОБА_1 отримав кредит на загальну суму 22 000 гривень.

Згідно до розрахунку заборгованості борг ОСОБА_1 за кредитний договір № 863071039 та додатковою угодою становить 22 000 гривень сума тіла кредиту та 56 254, 00 гривень суми заборгованості за відсотками.

Відповідач визнає наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22 000 гривень, а також заборгованість за відсотками в розмірі 1716 гривень , з розрахунку 0,26% за кожен день правомірного користування кредитом, який визначений договором.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо розрахунку заборгованості за відстоками , суд констатує , що вони є не обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до 1.4.3. договору № 863071039 у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування Процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду! З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього Договору.

Враховуючи, що відповідачем визнано обставини неналежного виконання умов договору то, на переконання суду в межах 30 ти денного Дисконтного періоду відсотки підлягають нарахуванню відповідно до п. 1.4.3. Кредитного договору.

Таким чином, за 30 днів користування кредитними коштами відповідач, відповідно до умов договору , має сплатити в 11 220 гривень( 22000 гривень х 1,7 % х 30 днів) відсотків за користування кредитними коштами.

Крім того, згідно п. 1.7.1 сторони погодили, що зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;

п.1.7.2 з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Враховуючи, вимоги 1.7.1 та. 1.7.2 кредитного договору , відсотки за користування кредитними коштами можуть нараховуватися лише за 90 днів після закінчення дисконтного періоду, який становить 30 днів, в розмірі 2,3 % від суми Кредиту за кожен день.

Таким чином, заборгованість відповідача за відсотками в межах 90 днів після закінчення дисконтного періоду, становлять 45530 гривень( 22000 гривень х 2,3 % х 90 днів.

Враховуючи викладене суд вважає, що загальна заборгованість до відповідача за кредитним договором № 863071039 та додатковою угодою становить 56 760 гривень, що перевищує суму заборгованості вказану в розрахунках позивача.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для задоволення позову за кредитним договором № 863071039 в зв`язку з відсутністю у позивача права вимоги за даним договором.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

В позовній заяві позивач посилається , як на доказ переходу права вимоги за договором № 863071039 на Реєстр боржників № 137 від 08.06.2021 р. до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС".

Натомість, до матеріалів справи позивачем не долучено вказаного вище реєстру, а також копії Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».

З договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вбачається, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступає право вимоги , яке належить йому на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Враховуючи, що станом на 28.11.2018 року право вимоги за кредитним договором № 863071039 від 08.04.2021 року , ще фактично не існувало, то відсутність договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року позбавляє суд можливості перевірити правомірність набуття ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги за вказаним кредитним договором.

Посилання позивача на Реєстр боржників № 137 від 08.06.2021 р. до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС", копія якого не долучена до матеріалів справи, на переконання суду є безпідставним, оскільки з вказаних документів не можна встановити змісту договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року,.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «Таліон плюс», а як наслідок і від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в даній частині позову у зв`язку із їх необґрунтованістю.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики № 099124246 .

Судом встановлено і визнається сторонами, що 20 березня 2021р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФІНАНС» (далі - ТОВ «ІНФІНАНС») та Відповідачем було укладено Договір позики № (далі - Договір позики).

22 червня 2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 22/06-22 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, дані обставини також визнані відповідачем.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 та розрахунку заборгованості за період з 22.06.2023 по31.07.2023 року від ТОВ «ІНФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової - вимоги до Відповідача за договіром позики № , а саме 14 799,99 гривень заборгованість по основному боргу; 152 810, 00 заборгованість по відсоткам, а всього 167 609,99 грн.

Також відповідачем визнано наявність боргу в розмірі 7000 гривень, а також відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 7875 гривень з розрахунку 1,75 % за 30 днів користування кредитом.

Суд не приймає доводи відповідача, про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання останнім 8000 гривень кредиту, оскільки дані доводи спростовуються наявним кредитним договором в якому вказана сума кредитування 15 000 гривень та відсутні будь які посилання про надання кредитних коштів траншами, а сам відповідач визнає отримання кредитних коштів в розмірі 7000 гривень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 14 799,99 гривень заборгованість по основному боргу, підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не спростовані дані розрахунки.

Щодо розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами наданими сторонами, суд вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту та умов договору розмір кредиту становить 15 000 гривень, строк користування кредитом 30 днів. Відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору позики та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 7875,00 гривень, за умови належного виконання умов Договору позики та відсутності пролонгації. Максимальна відсоткова ставка 3,5 % за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 15 750,00 гривень, за умови не належного виконання умов Договору .

Враховуючи , що судом встановлено обставини невиконання відповідачем умов кредитного договору, суд вважає, розрахунок відсотків за користування кредитними коштами , визначений відповідачам в розмірі 7875 гривень безпідставним та не приймає до уваги.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що з позики проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти .

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку в розмірі 152810,00 гривень, що є не обгрунтованим, оскільки не відповідає умовам договору, які визначають максимальну відсоткову ставку 3,5 відсотків за один день користування кредитом за умови неналежного виконання умов договору і загальна вартість кредиту за вказаних умов становить 15 750 гривень. При цьому позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за договором позики в розмірі 15 540 гривень( 14799,99 грн - сума заборгованості х 3,5% х 30 днів) .

VІ. Розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач просив стягнути з відповідача 245 863,99 гривень, судом задоволено позовні вимоги частково в розмірі 30 339,99 гривень , що складає 12,34 % від ціни позову, судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, який підлягає відшкодуванню на користь позивача складає 455,09 грн.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно договору про надання правничої допомоги від 06 вересня 2023 року № 687/06-09-2023, укладеного між ОСОБА_2 (далі замовник) та адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною (далі виконавець), виконавець бере на себе зобов`язання здійснити захист, представництво або надати інший вид правової допомоги.

Згідно з акту прийняття - передачі наданої правничої допомоги виконаних робіт по Договору від 06 вересня 2023 року № 687/06-09-2023 та детального опису робіт вартість наданих послуг складає 8500 гривень, а саме надання усної консультації 1500 гривень, надання повторної усної консультації 1000 гривень, підготовка та написання заяв по суті відзив 6000 гривень.

Відповідно до квитанції №687 від 10.10.2023 року ОСОБА_2 сплатив гонорар за договором від 06 вересня 2023 року № 687/06-09-2023 в розмірі 10 000 гривень.

Надаючи оцінку обґрунтованості та співмірності понесених відповідачем витрат на правничу допомогу , суд вважає, що витрати є обгрунтованими та співмірними зі складністю справи.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 12,34 %, суд , вважає , що витрати понесені відповідачем на правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 7451,10 гривень ( 8500гривень (витрати на правничу допомогу) х 87,66%( відсоток на який відмовлено в задоволенні позову).

Отже, відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача має бути стягнена різниця понесених судових витрат у розмірі 6996,01 грн (7451,10-455,09).

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , розташованого за адресою: вул.Симона Петлюри, 30, м.Київ, заборгованість за договором позики № від 20.03.2021 у розмірі 30339 грн 99 коп, з яких 14799 грн 99 коп - сума заборгованості по основному боргу; 15 540 грн - сума заборгованості по відсотках.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , розташованого за адресою: вул.Симона Петлюри, 30, м.Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 6996 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн 01 коп в рахунок відшкодування коштів за понесені витрати на правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО