Справа № 395/1083/20
Провадження № 2-58/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Бойко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини, третя особа служба у справах дітей Новомиргородської міської ради Кіровоградської області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини, в якій зазначив, що є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина була народжена у цивільному шлюбі між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , який тривав з липня 2009 року по травень 2014 року. З 2014 року позивач та відповідач проживають окремо. Спільна дитини, за згодою сторін залишилась проживати з матір`ю в м. Українка Обухівського району. Рішенням суду від 16.03.2015 з позивача стягуються аліменти на утримання дитини на користь відповідача. З квітня 2020 року донька проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Дитина виявила бажання проживати з батьком, в зв`язку з цим, позивач просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, зазначили, що донька бажає проживати разом з батьком, вона всім забезпечена, ходить в школу, на гуртки, має друзів, мати не цікавиться життям дитини та не надає матеріальної допомоги.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, не заперечують щодо проживання дитини разом з батьком, проте просять щоб аліменти стягувались з моменту набрання рішенням законної сили.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення, покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, неповнолітньої ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги, підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 пояснила, що живе з батьком протягом останніх двох років і має бажання проживати з ним. З ними ще проживає іі бабуся, мати позивача. Мати та вітчим, коли вона проживала разом з ними застосовували до не неї насильство. Вона ходить в школу, має друзів, ходить на гуртки. З мамою майже не спілкується. Їду їм готує бабуся, проживають в будинку, вона має окрему кімнату, є домашнє господарство. Тато працює, забезпечує її.

Судом встановлено, що 28.04.2017 Новомиргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області повторно було видано свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_5 прийняла спадщину на житловий будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом матір`ю ОСОБА_5 .

Відповідно до характеристик від міського голови м. Новомиргород від 01.09.2020, Новомиргородської РДА від 04.09.2020, ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Відповідно до довідки Новомиргородської районної ради від 27.10.2020 ОСОБА_3 навчається у Новомиргородській школі №1 з 07.09.2020.

Відповідно до довідки Новомиргородської міської ради від 03.11.20202, ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 03.11.2020, ОСОБА_3 проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 16.12.2020 служби у справах дітей Новомиргородської РДА, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 є умови для проживання ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16.03.2015, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 600 грн., щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 починаючи з 13.02.2015 до досягненням нею повноліття.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 27.01.2021 ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом матір`ю ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_3 .

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 працює на посаді інспектора Новомиргородської міської ради з 12.05.2021.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Новомиргородської міської ради щодо місця проживання малолітньої ОСОБА_3 від 09.05.2022 №02-24/129/1, визначено за доцільне місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , біля батька ОСОБА_1 .

Відповідно до Постанови Київського апеляційного суду від 26.05.2022, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, зміну розміру аліментів, відібрання та визначення місця проживання дитини відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Проте, щодо місця проживання дитини батьки спільної згоди не дійшли.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд встановив, що як батько, так і мати дитини належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються в побуті та на роботі, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами.

Кожна із сторін має самостійний дохід, який може забезпечити дитині належні умови проживання, виховання та навчання.

Встановлено, що матеріально-побутові умови та рівень комфорту, які може забезпечити дитині мати, істотно не відрізняються від умов, які на даний час надає дитині батько.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що визначальне значення при вирішенні даного спору щодо місця проживання дитини мають інтереси самої дитини, яка в судовому засіданні висловила бажання проживати разом з батьком.

Також судом враховано висновок органу опіки та піклування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком буде відповідати найкращому забезпеченню її інтересів. Відповідач не надала суду переконливих доказів, що проживання дитини разом з матір`ю буде найкраще відповідати інтересам дитини.

Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, з огляду на наведені норми права, з урахуванням встановлених обставин, вважає, що проживання доньки з батьком відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Відповідно до рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16.03.2015, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 600 грн., щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 починаючи з 13.02.2015 до досягненням нею повноліття.

Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечується сторонами, донька проживає з батьком та за рішенням суду визначено місце її проживання разом з батьком.

З аналізу ст. 192 СК України, вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Як встановлено в судовому засідання, мати відповідач по справі не витрачає отримуванні нею аліменти на утримання дитини, дитина проживає з батьком, знаходиться на її утримані, а від так стягнення аліментів відповідно до рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16.03.2015 підлягає припиненню з дня подачі позову до суду, тобто 28.04.2021.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено судом донька проживає разом з батьком та знаходиться на її утриманні.

Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує обставини відповідно до ст.ст.182, 183 СК України, зокрема, що платник аліментів інших утриманців немає та аліментів не сплачує, є особою працездатного віку, та вважає необхідним встановити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка повинна стягуватися на користь позивача у вказаному розмірі до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Щодо судових витрат на правову допомогу, то відповідно до ст.137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кошти у розмірі 7000 грн., як відшкодування витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,13,19,23,28,81,263-265,274 ЦПК України, відповідно до ст.ст. 19,141,153,157,159 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини, третя особа служба у справах дітей Новомиргородської міської ради Кіровоградської області задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначенні рішенням суду у справі №395/234/15-ц починаючи з 28.04.2021.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розміри 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини починаючи з 28.04.2021 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7000 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.01.2023.

Суддя О.Б. Тиханський