ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3516/23
провадження № 2/753/3437/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Котвицького В.Л.., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Червоний Хутір" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ:

ОСББ "Червоний Хутір" у квітні 2023 року звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСББ «Червоний Хутір» належним чином виконало перед відповідачами, які є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , своє зобов`язання щодо надання послуг утримання будинку та прибудинкової території, проте відповідачі неналежним чином здійснюють їх оплату, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідачів суму основного боргу по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території (управління багатоквартирним будинком) у розмірі 9859,89 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.03.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

До суду 06.04.2023 від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачі позовних вимог не визнали та просили суд застосувати строки позовної давності, оскільки позивачем не надано доказів того, що сума 8558,84 грн., яка сплачувалась відповідачами у період з 28.12.2020 по 31.02.2023 сплачена за період з 01.10.2019, а саме не надано договору про реструктуризацію між сторонами з відповідними термінами та сумами сплати боргу. Враховуючи викладене, на підставі ст. 257 ЦК України, просили суд до 03.03.2020 необхідно застосувати строк позовної давності.

До суду 11.04.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначивши, що сплачуючи грошові кошти відповідач не вказували за який саме календарний місяць вони проводять оплату, а відтак позивач спрямував їх на погашення заборгованості по оплаті внесків та користування підсобним приміщенням за минулі періоди, починаючи з 01.11.2019. Також, позивач заперечує доводи відповідачів про застосування строків позовної давності, оскільки на момент подачі позову до суду на території України діяли карантинні обмеження та відповідно до п. 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено без винятку суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби.

Також, 11.04.2023 позивачем було подано клопотання про залучення співвідповідача, яке обґрунтовано тим, що співвласниками житлового приміщення (двокімнатної квартири) АДРЕСА_2 є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка на момент розгляду вказаної справи є повнолітньої особою. Власність відповідачів є спільною частковою у співвідношенні 1/3 - ОСОБА_1 , 1/3 - ОСОБА_2 , 1/3 - ОСОБА_4 , а тому стягнення боргу повинно бути стягнуто солідарно з усіх власників спірної квартири.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12.04.2023, за клопотанням представника позивача, залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСББ "Червоний Хутір" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якості співвідповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До суду від 17.04.2023 від відповідачів надійшли письмові заперечення на відзив позивача, тотожні відзиву, також відповідачі зазначили, що між ними та позивачем не укладався договір про надання послуг на утримання будинку, де була б зафіксована чітка площа за яку відповідачам необхідно сплачувати, а тому твердження позивача, що відповідачі користуються додатковими підсобними приміщеннями не підкріплено жодним доказом.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Сторони не подавали до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що у будинку АДРЕСА_3 09.09.2016 зареєстроване Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний Хутір», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до нової редакції Статуту ОСББ «Червоний Хутір», затвердженого загальними зборами протокол № 3 від 26.06.2017, п. 1 розділ 1 - ОСББ «Червоний Хутір» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 - завданням та предметом діяльності об`єднання є забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; п. 4 Розділ 2 має право - встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законом та цим Статутом внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови відшкодувати заподіянні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені законом та цим Статутом внески і платежі, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; п. 2 розділ 3 - вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. П. 3 розділ 3 - до виключної компетенції загальних зборів належить, крім всього іншого - визнати порядок сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, п. 16 розділ 3 - Правління зі свого складу обирає голову правління та його заступника. П. 2 Розділ 5 - співвласник зобов`язаний, крім всього іншого: виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 152877838 від 16.01.2019, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками житлового приміщення, (двокімнатної квартири) АДРЕСА_5 . Власність відповідачів є спільною частковою у співвідношенні: 1/3 - ОСОБА_1 , 1/3 - ОСОБА_2 , та 1/3 - як зазначає позивач та не оспорюють відповідачі - малолітня дитина ОСОБА_3 . Із вказаного витягу також вбачається, що свідоцтво про право власності було видано Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією, управління житлово-комунального господарства, сектор (орган) приватизації державного житлового фонду (наказ № 55535 від 25.12.2014 року).

Відповідно до копії протоколу № 4 ОСББ «Червоний Хутір» від 17.08.2017 мешканцями житлового будинку АДРЕСА_3 вирішено в тому числі: взяти житловий будинок АДРЕСА_6 ; затвердити плату за прибудинкову територію з розрахунку 5 грн. 60 коп. за 1 кв.м займаної житлової площі. Формувати витрати кошторису кожного місяця, згідно потреб на ремонтні роботи в будинку.

Рішенням Загальних зборів ОСББ «Червоний Хутрі» від 22.08.2018 збільшено розмір внеску за утримання будинку до 7,00 грн. за 1 кв.м. займаної площі, що підтверджується копією протоколу № 8 ОСББ «Червоний Хутір» від 22.08.2018.

Відповідно до копії протоколу № 9 ОСББ «Червоний Хутір» від 21.05.2019, прийнято рішення щодо збільшення розміру внеску на утримання прибудинкової території до 7,48 грн. за 1 кв.м займаної площі, враховуючи додаткову займану площу (кладової) та 1,50 грн. відрахування до ремонтного фонду (всього 8,98) починаючи з 01.06.2019.

Строк оплати відповідно до протоколів № 4 від 17.08.2017 та № 8 від 22.08.2018 встановлено до 30 числа наступного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання відповідачами свого обов`язку щодо оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової територій у період з 01.02.2021 по 31.01.2023 за ним утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку наданого позивачем складає 9859,89 грн.

Не заслуговують на увагу доводи відповідачів стосовно того, що між сторонами відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", тобто відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Разом з тим, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів володіння та користування відповідачами підсобними приміщеннями у будинку АДРЕСА_3 . Акт обстеження квартир для нарахування оплати за додатково зайняті підсобні та допоміжні приміщення, не підписаний сторонами у справі, не може вважатися належним підтвердженням існування правовідносин між ними щодо користування відповідачами підсобними приміщеннями у будинку АДРЕСА_3 . Також, вказані обставини заперечуються і відповідачами у відзиві та у письмових запереченнях на відзив. Тому, у цій частині позовні вимоги про стягнення заборгованості за користування цими приміщеннями не підлягають задоволенню за їх недоведеністю.

Як вбачається із розрахунку позивача за період з 01.11.2019 по 31.01.2023 за відповідачами утворився борг у сумі 16 600,35 грн. Також, встановлено, що у вказаний період відповідачами частково погашалась заборгованість на загальну суму 8558,84 грн., а тому залишок боргу відповідачів перед позивачем становить 8041,51 грн. (16 600,35 грн. - 8558,84 грн. = 8041,51 грн.).

Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку, зокрема, зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», власник квартири зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Крім того, ст. 10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а ст. 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.

Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Так, ст. 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК України на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13)

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати внески на утримання будинку, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Щодо заяви відповідачів про застосування строку позовної давності до вимог щодо стягнення заборгованості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 на всій території України встановлений карантин, строк якого неодноразово продовжувався та був відмінений 30.06.2023 року постановою КМУ від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»

З штампу вхідної кореспонденції вбачається, що вказана позовна заява була подана до суду 03.03.2023.

Беручи до уваги вказані положення постанов Кабінету Міністрів України та набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», трирічний строк позовної давності у вказаній справі не пропущений.

Відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (8041,51 грн.), а саме у розмірі 86,80% (8558,84 х 100 : 9859,89). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 2329,71 грн. слід покласти на відповідачів (2684,00:100 х 86,80%).

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді позивач надав копію договору про надання правничої допомоги № 15-02 від 15.02.2023, перелік виконаних робіт, звіт про виконання умов договору від 02.03.2023.

Відповідно до попереднього розрахунку судових витрат сума до сплати витрат на правову допомогу становить 3500,00 грн.

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.3 ч. 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, відповідно до ч. 2 ст.134 ЦПК України, підлягають відшкодуванню витрати позивача на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволені у розмірі 86,80% (8558,84 х 100 : 9859,89). А тому витрати позивача на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на відповідачів у пропорційному розмірі 3 038,00 грн. (3500,00 : 100 х 86,80%). Саме з такого розрахунку суми судових витрат виходила Велика Палата Верховного Суду при винесенні рішення 10.04.2018 у справі №910/10156/17, задовольняючи частково позовні вимоги і здійснюючи розподіл судових витрат (п.47).

Керуючись, ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268, 279 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Червоний Хутір" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний Хутір» () заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.02.2021 по 31.01.2023 у сумі 8041,51 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний Хутір» () витрати зі сплати витрат на правову допомогу у сумі 3038,00 грн. у рівних долях по 1012,67 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний Хутір» () витрати зі сплати судового збору у сумі 2329,71грн. у рівних долях по 776,57 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.Л. Котвицький