ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1599/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №396/422/22 Категорія: 310020000 Сакун Д. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М.,Сіренко Ю.В.
секретар Любченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2023 (повний текст складено 11.08.2023, суддя в суді першої інстанції Сакун Д.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на дитину та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Звенигородської міської ради, про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

у травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просив:

- припинити стягнення аліментів згідно рішення Звенигородського районного суду Черкаської області №694/1925/15-ц на утримання дочки ОСОБА_3 ;

- визначити частку від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , як платника аліментів на сина ОСОБА_4 , в розмірі 1 / 4 частки доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 11.12.2015 рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області у справі №694/1925/15-ц з нього стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у розмірі 1 / 3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист та по теперішній час з позивача стягуються аліменти. Проте дочка ОСОБА_3 , на утримання якої позивач сплачує аліменти своїй колишній дружині, з грудня 2021 року проживає з батьком за домовленістю між батьками. Таким чином дочка перебуває на повному утриманні ОСОБА_2 , однак з нього стягуються аліменти. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні доньки, отже відповідні аліменти мають стягуватися з неї за судовим рішенням.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 у жовтні 2022 року звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Звенигородського районного суду від 11.12.2015 до 7 / 20 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом із матір`ю ОСОБА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що на даний час діти проживають з матір`ю без реєстрації та хочуть бути з нею. ОСОБА_2 неналежно виконує свої батьківські обов`язки та ухиляється від сплати аліментів.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2023 провадження у справі за первісним позовом закрито. Зустрічні позовні вимоги задоволено частково та вирішено визначити місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, а в задоволенні решти вимог - відмовлено.

Суд вказав, що за первісним позовом відсутній предмет спору, що є підставою дчля закриття провадження в цій частині, адже у заяві про залишення первісного позову без розгляду зазначено про відсутність спору між сторонами щодо вимог ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на дитину, яка проживає з ним.

Щодо вимог зустрічного позову про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не довела існування обставин, які б могли бути підставами для перегляду раніше визначеного розміру аліментів, зокрема, змін матеріального стану платника чи одержувача аліментів. Суд також встановив відсутність спору щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з матір`ю, та вказав про необхідність визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 з матір`ю, врахувавши позицію сторін та дитини з даного питання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог зустрічного позову, ОСОБА_1 подала через відділення поштового зв`язку 02.08.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, просить рішення суду скасувати та новим рішенням повністю задовольнити зустрічні позовні вимоги у справі. В обґрунтування вказано на те, що її вимоги про збільшення розміру аліментів є обґрунтованими, адже ОСОБА_2 просив у первісному позові стягувати на його користь аліменти на утримання однієї дитини в розмірі 1 / 4 частини доходів, у той час як він на утримання двох дітей сплачує лише 1 / 3 частину доходу. Скаржник належно обґрунтувала необхідність збільшення розміру аліментів, вказавши на наявність особливих потреб у дітей, необхідність розвитку їх талантів та здібностей. Суду слід визначити місце проживання обох дітей з матір`ю, оскільки батько дітей, проживаючи в іншій області, зловживає своїми правами та чинить перешкоди скаржнику у можливості зареєструвати місце проживання дітей з нею.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи обґрунтування та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення суду першої інстанції переглядається в частині вирішення зустрічних позовних вимог про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дітей, а в частині вимог первісного позову - в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.01.2010 відділом РАЦС Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - сторони у справі (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 25.02.2015 відділом ДРАЦС РС Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьками дитини записані сторони у справі (а.с.10).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.03.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 01.04.2016 (а.с.11).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.12.2015 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1 / 3 частки від заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 23.11.2015 і до повноліття дітей (а.с.71-72).

Постановою державного виконавця Гончарова С.В. відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа №694/1925/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей (а.с.14).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.01.2022 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, в розмірі 18545 грн. (а.с.73-79).

Згідно довідок про склад сім`ї, виданих управлінням соціального захисту охорони здоров`я Новоукраїнської міської ради від 11.01.2022 № 230 та від 29.04.2022 №1206, що ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_7 , дочкою ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_8 (а.с.15-16).

Відповідно до довідки, виданої директором ліцею №6 Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 30.12.2021 № 01-29/445, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається у 6-А класі Новоукраїнського ліцею №6 Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області (а.с.17).

Відповідно до довідки, виданої директором ліцею №6 Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 23.03.2022 № 01-29/73 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається у 6-А класі Новоукраїнського ліцею №6 Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області (а.с.18).

З характеристики, виданої виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 31.12.2021 №776/02-34 вбачається, що ОСОБА_2 на території Новоукраїнської міської ради проживає з 1987 року. Разом з ним за адресою АДРЕСА_1 проживає без реєстрації дружина ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_8 . Працює складачем поїздів в ТОВ «ППЗТ». Сім`я проживає у будинку, власником якого є мати ОСОБА_9 . ОСОБА_2 зарекомендував себе врівноваженим, спокійним, доброзичливим, морально виваженим, не зловживає алкоголем. З сусідами підтримує дружні стосунки, не схильний до створення конфліктних ситуацій, завжди може прийти на допомогу у скрутну хвилину. Гарний сім`янин, приділяє велику увагу вихованню дітей. Скарг та нарікань на поведінку ОСОБА_2 від сусідів та мешканців міста до міської ради не надходило (а.с.19).

Згідно інформації про обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , практичного психолога ОСОБА_10 та директора ліцею № 6 Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_3 проживає з батьком та його дружиною. Дівчинка контактна та налаштована на співпрацю. Спілкуючись з ОСОБА_3 вдалося з`ясувати, що дівчинці дуже не вистачає материнської уваги та підтримки, яку вона знайшла у доброму ставленні батькової теперішньої дружини. У них склалися добрі, довірливі стосунки. ОСОБА_3 добре та тепло про неї відзивається. Методика кінетичного малюнка сім`ї показала, що ОСОБА_3 повністю влилася в сім`ю батька, де їй комфортно та спокійно. Щодо рідної мами та брата дівчинка налаштована вороже, вони відсутні на малюнку і навіть про взаємовідносини з ними ОСОБА_3 пригадує лише негатив та недовіру. У своїх спогадах говорить лише про сварки, образи та негативний вплив до неї з боку матері та брата (а.с.20).

25.03.2022 ОСОБА_2 звернувся до начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради з заявою про встановлення місця проживання дочки ОСОБА_3 разом з ним (а.с.21).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Новоукраїнської міської ради від 15.02.2022 № 140/02-29, за адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_7 (дружина), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_8 (дочка) та ОСОБА_11 . Діти забезпечені власними кімнатами з усім необхідним для проживання. Садиба доглянута, житлово-побутові умови добрі. Сім`я забезпечена комфортним житлом (а.с.27).

Рішенням виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 09.06.2022 №64 встановлено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_2 (а.с.50).

Згідно довідки, виданої директором Звенигородського ліцею Звенигородської міської ради від 23.09.2022, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 7-Б класі та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається у 2-Б класі (а.с.80).

З акту, складеного депутатом Звенигородської міської ради Тюпи Д.М. в присутності свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 22.09.2022, вбачається, що ОСОБА_1 має постійний дохід, у неї на утриманні перебувають діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Батько дітей проживає окремо, діти проявляють прихильність саме до мами, бажають проживати з нею (а.с.82).

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного начальником служби у справах дітей ОСОБА_15 та головним спеціалістом служби у справах дітей ОСОБА_16 18.08.2022, за адресою АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (дочка) та ОСОБА_6 (син). Стосунки у сім`ї добрі, панує злагода та взаєморозуміння. Для виховання та розвитку дітей створені належні умови. Діти в повному обсязі забезпечені всім необхідним (а.с.86).

Висновком служби у справах дітей Звенигородської міської ради Черкаської області від 30.08.2022 №В-549/01-13 визнано доцільним визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.88).

Мати дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказуючи на наявність між батьками спору щодо їх місця проживання, просить визначити місце проживання обох дітей з нею.

Також ОСОБА_1 вказує на наявність підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються з батька, посилаючись на наявність особливих потреб у дітей та необхідність розвитку їх талантів та здібностей.

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 вказаного Закону).

Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи вказане нормативно-правове регулювання у системному зв`язку з встановленими при розгляді цієї справи фактичними обставинами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково вказав на відсутність спору щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з матір`ю, адже протилежна сторона у справі проти вказаних позовних вимог категорично заперечувала, отже, за відсутності врегулювання вказаного питання в добровільному порядку, суд мав приймати рішення про задоволення відповідних позовних вимог, врахувавши тривале проживання сина ОСОБА_4 саме з позивачем за зустрічним позовом та створення нею належних умов для цього, що відповідає найкращим інтересам малолітньої дитини.

В цій частині доводи апеляційної скарги є вірними.

Надаючи оцінку доводам скаржника про необхідність збільшення розміру аліментів, що стягуються з батька на утримання дітей, апеляційний суд враховує таке.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином одержувач аліментів вправі звернутися до суду з позовом про збільшення їх розміру у випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності доказів, при наявності підстав щодо необхідності сплати аліменти у більшому розмірі, може вирішити питання про відповідне збільшення їх розміру.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даній справі підставами, вказаними ОСОБА_1 в обґрунтування її вимог про збільшення розміру аліментів, є наявність особливих потреб у дітей та необхідність розвитку їх талантів та здібностей (про що також вказується у поданій апеляційній скарзі), однак зазначені обставини, незалежно від їх обґрунтованості, у розумінні викладених вище приписів ст. 192 СК України, яка регламентує перегляд розміру аліментів, не можуть бути підставами для задоволення відповідних вимог.

Так указана норма матеріального права встановлює, що розмір аліментів, визначний судом, може бути змінено у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, а не через наявність особливих потреб чи талантів у дітей.

Натомість вказані скаржником обставини можуть бути підставами для участі батьків у додаткових витратах на дитину, що регламентується вимогами іншої норми законодавства - ст. 185 СК України.

Відповідні позовні вимоги за наявності належних обґрунтувань можуть стати предметом судового розгляду за іншим позовом одного з батьків про стягнення коштів у якості додаткових витрат на дітей.

Натомість скаржником не надано доказів наявності підстав для перегляду раніше визначеного судом розміру аліментів, а саме зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника чи одержував аліментів чи наявності інших істотних обставин.

Відтак суд першої інстанції вірно відхилив зустрічні позовні вимоги про збільшення розміру аліментів з чим погоджується і апеляційний суд.

Посилання скаржника на те, що такі вимоги є обґрунтованими, адже ОСОБА_2 просив у первісному позові стягувати на його користь аліменти на утримання однієї дитини в розмірі 1 / 4 частини доходів, у той час як він на утримання двох дітей сплачує лише 1 / 3 частину доходу, апеляційним судом відхиляються, адже позиція сторони щодо заявлених нею вимог не має значення для суду при вирішенні позовних вимог іншої особи, які хоча й є аналогічними за змістом, однак обґрунтовуються іншими обставинами - необхідністю розвитку особливих здібностей у дітей та наявністю в них талантів.

Інших доводів щодо помилкового закриття провадження судом першої інстанції за вимогами первісного позову чи невірного вирішення вимог зустрічного позову щодо визначення місця проживання доньки ОСОБА_5 з матір`ю подана апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2023 у даній справі слід скасувати в частині відхилення позовних вимог про визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з матір`ю у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про задоволення зазначеної позовної вимоги. Також рішення районного суду слід змінити в частині вирішення питання про розподіл судових витрат у справі, а в решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Таким чином подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням вимог апеляційної скарги та зустрічного позову щодо двох вимог немайнового характеру та відхилення вимог про збільшення розміру аліментів пропорційно до задоволеної частки вимог з ОСОБА_2 на користь скаржника слід стягнути 3333,33 грн. витрат на правову допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, 661,60 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1984,80 грн. судового збору за перегляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на дитину та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Звенигородської міської ради, про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дітей, - скасувати в частині вирішення позовних вимог провизначення місця проживання сина ОСОБА_4 з матір`ю та змінити в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3333,33 грн. витрат на правову допомогу при розгляді справи судом першої інстанції та 661,60 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

У решті рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2023 в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1984,80 грн. судового збору за перегляд справи апеляційним судом.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 14.11.2023.

Суддя-доповідач

Судді