МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

10 листопада 2023 року Справа №370/2129/21

Суддя Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В., розглянувши заяву Київської обласної прокуратури в особі заступника керівника Денисюк Олексія про забезпечення позову у справі за позовом

заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Антонюка Д.О. в інтересах держави в особі: Бучанської районної державної адміністрації Київської області до Макарівської селищної ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне підприємство «Ліси України» в особі філії «Макарівське лісове господарство»; треті особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про визнання недійсними рішення, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельними ділянками шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та повернення земельних ділянок,

в с т а н о в и в :

Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Антонюка Д.О. в інтересах держави в особі: Бучанської районної державної адміністрації Київської області звернувся до Макарівської селищної ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне підприємство «Ліси України» в особі філії «Макарівське лісове господарство»; треті особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про визнання недійсними рішення, усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельними ділянками шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та повернення земельних ділянок.

В обґрунтування позову вказав, що усупереч положень земельного та лісового законодавства рішенням XIV сесії V скликання Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області від 16.09.2008 № 308-14-V «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_4 та ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою та передано у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд в с. Червона Гірка Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області.

На підставі зазначеного рішення вказаним громадянам зареєстровано та видано державні акти на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,4311 га, зокрема:

ОСОБА_4 , площею 0,2000 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №460466 від 09.10.2008 № 10, кадастровий номер :02:011:0024.

ОСОБА_1 , площею 0,2311 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №460465 від 09.10.2008 № 11 , кадастровий номер :02:011:0025.

В подальшому, ОСОБА_4 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером :02:011:0024, площею 0,2000 га на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2016 № 507 на користь ОСОБА_2 , та відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Корнієвської Н.В. від 27.04.2016 за індексним номером 29447838 зареєстровано право власності на земельну ділянку за останньою.

Водночас установлено, що рішення сесії Андріївської сільської ради Макарівського району від 16.09.2008 № 308-14-V прийняте поза межами компетенції, у зв`язку з чим набуття права власності на вищевказані земельні ділянки зазначеними громадянами для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд відбулось із порушенням вимог земельного та лісового законодавства.

З огляду на наведене, прокурор просив визнати недійсними рішення Андріївської сільської ради, усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками.

Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області Мазки Н.Б. від 20.10.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

09.11.2023 року заступник керівника Києво-Святошинської прокуратури Київської області Денисюк Олексій звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:011:0024 площею 0.2 га, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), а також заборонити проведення на вказаній ділянці будь яких робіт та накладення арешту та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:011:0025 площею 0.2311 га, що належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), а також заборонити проведення на вказаній ділянці будь яких робіт.

В обґрунтування своєї заяви посилались на те, що необхідністю забезпечити можливість реального виконання рішення у справі та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні, у випадку задоволення позову, оскільки державна реєстрація права власності на спірні земельні ділянки за відповідачем, у разі відсутності забезпечення позову, дає право вільно ними розпоряджатись, у тому числі, відчужувати на користь третіх осіб.

У такому разі для належного захисту та поновлення порушених прав, позивач буде змушений вживати додаткових заходів, зокрема вирішувати питання щодо збільшення позовних вимог або зміни предмета позову, визначати підсудність вказаного спору та замінювати неналежного відповідача у справі, що згідно вимог чинного законодавства можливо лише на стадії підготовчого провадження.

Під час розгляду справи одна із спірних земельних ділянок була відчужена ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 .

Вказані дії зумовили необхідність змінювати позовні вимоги, залучати до участі у справі нового власника земельної ділянки і, як наслідок, затягують розгляд справи.

При цьому, відсутність на даний час будь-яких дій іншого відповідача ОСОБА_2 , які могли б підтвердити наміри вчинення дій щодо відчуження, поділу чи об`єднання земельних ділянок, не спростовують наявність у відповідача, як в одноособового власника спірної земельної ділянки можливості вільно розпорядитися нею, якщо не вжити заходи забезпечення позову, у тому числі, враховуючи попередню протиправну поведінку під час набуття права власності.

Таким чином, обґрунтованим є припущення про високу ймовірність відчуження, реєстрації, поділу, об`єднання, зміни конфігурації спірної земельної ділянки, що в подальшому може призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав або інтересів держави.

Вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельні ділянки не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки вони залишаються у їх володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися вказаним майном обмежується на певний час, отже має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду цієї справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно відповідача, а також забороною вчиняти певні дії.

Так, підставою для пред`явлення даного позову Київською обласною прокуратурою слугувало те, що оскаржуваними розпорядженнями Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 11.06.2007 № 1725, від 28.07.2008 № 2897 та від 30.07.2008 № 2918 всупереч вимогам ст.ст. 20, 22, 56, 57, 84, 116, 118, 122, 123, 141,142, 149, 151, 156 Земельного кодексу України, ст.ст. 31, 33, 57 Лісового кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610р, передано у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 земельні ділянки загальною площею 2,2777 га для сільськогосподарського використання за рахунок земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДП «Макарівське лісове господарство» та обмежені в цивільному обороті. В подальшому треті особи на підставі вказаного розпорядження отримали держані акти на своє ім`я та відчужили земельні ділянки відповідачам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Після чого відповідачами на підставі розпорядження Макарівської РДА №2897 від 28.07.2008 року та №2918 від 30.07.2008 року змінено функціональне використання придбаних земельних ділянок на ведення індивідуального садівництва отримано оспорювані державні акти.

Отже, предметом спору у вказаній справі по суті є землі лісогосподарського призначення, стосовно яких законом установлено обмеження щодо використання в цивільному обороті, оскільки усі ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, усі ліси на території України становлять державний лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Таким чином, власниками спірних земель день є фізичні особи, які отримавши їх як землі сільськогосподарського призначення, можуть проводити вирубку дерев, розорювання, а також укладати відповідні цивільно-правові угоди. Вказане унеможливить використання спірних земель за їх дійсним цільовим призначенням як землі лісогосподарського призначення, а також унеможливить виконання у подальшому рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно ж до вимог п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Враховуючи викладене вище, характер спору, що виник, а також те, що вказані дії можуть привести до неможливості виконання рішення суду, суд приходить до висновку про задоволення вимог заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву заступника керівника Києво-Святошинської прокуратури Київської області Денисюк Олексій про забезпечення позову у даній справі - задовольнити.

Накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:011:0024 площею 0.2 га, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), а також заборонити проведення на вказаній ділянці будь яких робіт.

Накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:011:0025 площею 0.2311 га, що належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), а також заборонити проведення на вказаній ділянці будь яких робіт.

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала набирає законної сили негайно.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Ухвала може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу надіслати сторонам і третім особам.

Позивач:

Києво-Святошинська окружна прокуратура Київської області: 08131, Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 67;

Бучанська районна державна адміністрація Київської області: 03115, м. Київ, просп. Перемоги, 126;

Відповідачі:

Макарівська селищна рада: 08001, Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Димитрія

Ростовського, 30, ;

ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

ОСОБА_3 : АДРЕСА_4

ОСОБА_2 : АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Треті особи:

Державне підприємство «Ліси України» в особі філії «Макарівське лісове господарство»: 08001, Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Леніна, 17/1, ;

ОСОБА_4 : АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя А.В. Косенко