Постанова

Іменем України

18 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 2218/13508/12-ц

провадження № 61-4990св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів:Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс»,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року у складі судді Приступи Д. І. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 травня 2022 року в складі колегії суддів: Грох Л. М., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,

Встановив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Депт Фінанс») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Заява мотивована тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») задоволено, в рахунок погашення заборгованості за договором іпотечного боргу від 20 березня 2008 року № 01/260-2008 в розмірі 75055,89 дол. США, що еквівалентно 599921,73 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - гараж, загальною площею 56,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , гаражний бокс НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

На виконання указаного рішення Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист № 2/686/1089/13, на підставі якого в Другому відділі ДВС перебуває відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2.

15 квітня 2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» укладено договір № 308 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «ФК «Депт Фінанс» відповідно до пункту 2.1 цього договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців, поручителів, зазначених у додатках № 1 до цього договору, включаючи права вимоги для правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки.

17 квітня 2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором з реєстром іпотечних договорів, які забезпечують виконання зобов`язання за кредитними договорами, в рамках укладення договору № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15 квітня 2019 року. До цього договору входить і іпотечний договір від 20 березня 2008 року № 01/260-2008, укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 .

Відтак ТОВ «ФК «Депт Фінанс» як новий кредитор набуло право вимоги до позичальників та поручителів, в тому числі і до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Тому заявник просив замінити сторону виконавчого провадження № НОМЕР_2 стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» на ТОВ «ФК «Депт Фінанс» у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 щодо виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2013 року у справі № 2/686/1089/13 про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором іпотечного боргу від 20 березня 2008 року № 01/260-2008 в розмірі 75055,89 дол. США, що еквівалентно 599921,73 грн, на предмет іпотеки - гараж, загальною площею 56,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , гаражний бокс НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року замінено сторону у виконавчому провадженні у справі № 2218/13508/2012 з ПАТ «Брокбізнесбанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Депт Фінанс».

Постановляючи ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «Депт Фінанс» набуло всіх прав кредитора ПАТ «Брокбізнесбанк», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за договором іпотечного боргу від 20 березня 2008 року № 01/260-2008 щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою заяву ТОВ «ФК «Депт Фінанс» задоволено частково.

Вирішено замінити стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» на правонаступника ТОВ «ФК «Депт Фінанс» у виконавчому листі № 2/686/1089/13, виданому 12 червня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2013 року в справі № 2218/13508/12 про звернення стягнення на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в рахунок погашення заборгованості за іпотечним договором від 20 березня 2008 року № 01/260-2008 в розмірі 75 055,89 дол. США, що еквівалентно 599 921,73 грн на предмет іпотеки - гараж, загальною площею 56,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , гаражний бокс № НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення було порушення норм процесуального права щодо розгляду справи за відсутності боржника - ОСОБА_1 , яка не була належно повідомлена про судові засідання у справі, призначені на 08 липня 2021 року та 30 серпня 2021 року, про що вона указала в апеляційній скарзі (частина третя статті 376 ЦПК України).

Ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про те, що представлені заявником письмові докази у справі цілком підтверджують набуття товариством «ФК «Депт Фінанс» права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 01/260/2008 та за іпотечним договором від 31 жовтня 2008 року.

Проте дійшов висновку, що суд першої інстанції вирішуючи питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні не перевірив чи наявне таке виконавче провадження на час прийняття судового рішення.

Встановивши, що виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ постановою державного виконавця від 13 травня 2020 року був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, дійшов висновку, що у його правонаступника є право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання.

Таким чином, апеляційний суд, з урахуванням завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальної мети заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі), якою є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та заміни стягувача у виконавчому листі № 2/686/1089/13, виданому 12 червня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2013 року в справі № 2218/13508/12.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що правові висновки Верховного Суду щодо питання застосування норми права статтею 442 ЦПК України відсутні, зокрема чи може суд, розглядаючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, замінити сторону у виконавчому листі, тим більше суд апеляційної інстанції у випадку, якщо суд першої інстанції таке питання не розглядав. Також вважає, що суд першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року в справі № 904/8549/17, від 08 травня 2019 року в справі № 160/7887/18 щодо належних доказів.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2013 року у справі № 2218/13508/2012 стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за договором про іпотечний борг від 20 березня 2008 року № 01/260-2008 в розмірі 75055,89 дол. США, що еквівалентно 599921,73 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» пеню за договором про іпотечний борг від 20 березня 2008 року № 01/260-2008 в сумі 8167,49 грн та судові витрати в сумі 3219 грн, а всього 11386,40 грн.

У рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний борг від 20 березня 2008 року № 01/260-2008 в розмірі 75055,89 дол. США, що еквівалентно 599921,73 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - гараж, загальною площею 56,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , гаражний бокс НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1

15 квітня 2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» укладено договір № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «Депт Фінанс» набуло право вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, у тому числі до ОСОБА_2 за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 01/260-2008.

17 квітня 2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, за умовами якого ТОВ «ФК «Депт Фінанс» набуло права вимоги за іпотечними договорами, укладеними між ПАТ «Брокбізнесбанк» та іпотекодавцями, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами, згідно з Додатком № 1 до цього договору, з усіма додатковими угодами та додатками до них, у тому числі до ОСОБА_2 за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 01/260/2008 та ОСОБА_1 за іпотечним договором від 31 жовтня 2008 року.

Апеляційним судом встановлено, що постановою державного виконавця Другого відділу ДВС м. Хмельницького від 13 травня 2020 року виконавчий лист від 12 червня 2013 року № 2/686/1089/13 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» повернуто стягувачу, оскільки стягувач відмовився від майна боржника в рахунок погашення боргу.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 73-75 постанови Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, - в силу другої частини цієї статті.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Правонаступник стягувача у виконавчому провадженні, яке не закінчене, проте виконавчий документ повернутий без виконання, має потенційну можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання, яке залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, розглядаючи заяву ТОВ «ФК «Депт Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, встановивши, що постановою державного виконавця Другого відділу ДВС м. Хмельницького від 13 травня 2020 року виконавчий лист від 12 червня 2013 року № 2/686/1089/13 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» повернуто стягувачу, тобто виконавче провадження не закінчено та заяву про заміну сторони подано з дотриманням строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження, дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви та замінив стягувача у виконавчому листі, врахувавши те, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом за результатами перевірки та надання оцінки доказам, наданим на обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.

У постанові Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 зазначено, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов