У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2023 Справа №607/21198/23

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_2 нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Вивчивши зміст заяви, суд звертає увагу на наступне.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку (п. 1 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

На підтвердження своїх вимог заявник додав до заяви про видачу судового наказу документи, які він назвав актом про недостачу та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/2273/19 від 28 жовтня 2019 року. Також суду надано копію наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Техномістбуд Холдинг» № 140к від 21 грудня 2018 року «Про звільнення з роботи».

Документ під назвою «Акт про недостачу по руху коштів у ОСОБА_2 по зобов`язаннях ОСОБА_3 не містить реквізитів, які передбачені Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року. Відтак, суд ставить під сумнів дійсність даного документу.

Достовірність документу, який заявник назвав рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/2273/19 від 28 жовтня 2019 року, судом перевірено шляхом доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. Так, в Реєстрі наявне рішення № 607/2273/19 від 28 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномістбуд Холдинг» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказаним рішенням встановлено:

«Факт виплати ОСОБА_1 коштів в сумі 1 779,84 грн. як компенсації за дні відпустки (12 днів) підтверджується розрахунковим листком за грудень 2018 року ТзОВ «Техномістбуд Холдинг», а відтак суд відхиляє твердження позивача про те, що відповідач не виплатив йому кошти за невикористану відпустку, оскільки вид коштів, які перераховано на його розрахунковий рахунок значиться як заробітна плата одним платежем.

Поновлення на посаді є способом захисту спрямованим на відновлення для працівника можливості провадити трудову діяльність, виконувати трудову функцію, однак в даному випадку підставою позову є відновлення права на відпустку, що є фактично неможливим при вирішенні даного спору.

Вказана позиція наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09 березня 2017 року у справі №806/617/15.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до переконання про те, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів протиправності рішень відповідача про його звільнення з роботи та про відмову у наданні відпустки, а досліджені під час судового розгляду докази підтверджують як наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, для звільнення позивача, так і дотримання відповідачем вимог щодо процедури прийняття такого рішення, наказ відповідача №140к від 21 грудня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 є законним та виданий з дотримання вимог трудового законодавства, прав та трудових гарантій позивача не порушено, підстави для поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі».

У резолютивній частині рішення вказано: «В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномістбуд Холдинг» про поновлення на роботі на посаді електрогазозварника ІІ розряду та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити».

Відтак, рішення суду № 607/2273/19 від 28 жовтня 2019 року, наявне у Реєстрі та документ під назвою «рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/2273/19 від 28 жовтня 2019 року», приєднане ОСОБА_1 до заяви є різними документами.

Окрім цього, із змісту рішення суду № 607/2273/19 від 28 жовтня 2019 року, яке наявне у Реєстрі, не вбачається виникнення у ОСОБА_1 права на отримання нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Отож, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу (п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України).

Відтак, оскільки заявником не надано суду документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, суд повертає заяву про видачу судового наказу.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 165, ст. 259, 260, 261, 352354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И Л А:

Повернути заявнику ОСОБА_1 заяву про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області Герчаківська О. Я.