Справа 206/2696/22
Провадження 2/206/72/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.01.23 м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого: судді Черткової Н.І., за участю секретаря судового засідання - Ланного В.Д., представника позивача- Чабаненко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Мелітопольської окружної прокуратури до Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та зобов`язання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Мелітопольської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом до Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та зобов`язання повернути земельну ділянку. Позов мотивує тим, що рішенням сесії Кирилівської селищної ради від 20.05.2016 № 25 було передано у постійне користування КП «Розвиток курортної зони» земельну ділянку, площею 0,7145 га для розміщення об`єктів рекреаційного призначення, яка розташована в межах прибережної захисної смуги, оскільки розташована на відстані 67,82 м від урізу води Азовського моря та на відстані 27,75 м від урізу води Утлюкського лиману, тобто відноситься до земель водного фонду.

На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_1 здійснено будівництво адміністративно-побутового корпусу з кімнатами відпочинку, подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, яку зареєстровано департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, а об`єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У послідуючому на підставі рішення сесії Кирилівської селищної ради від 18.04.2019 № 13 земельну ділянку КП «Розвиток курортної зони» повернуто із постійного користування власнику Кирилівській селищній раді.

06.06.2019 Кирилівською селищною радою прийнято рішення № 25 «Про передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 ».

Позивач вказав, що після цього, 24.06.2019 між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0095.

Керівник Мелітопольської окружної прокуратури вказав, що постановою Запорізького апеляційного суду від 10.08.2021 визнано незаконним та скасовано рішення Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 20.05.2016 № 25 «Про передачу земельної ділянки в постійне користування комунальному підприємству «Розвиток курортної зони», яким було передано у постійне користування комунальному підприємству «Розвиток курортної зони» земельну ділянку; визнано недійсним інвестиційний договір від 14.09.2016 № 14/09-16, укладений між комунальним підприємством «Розвиток курортної зони» та ОСОБА_1 ; скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкту - адміністративно-побутового корпусу з кімнатами відпочинку в складі бази відпочинку; зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна адміністративно-побутовий корпус

з кімнатами відпочинку.

Тобто, вже було зроблено висновок, що спірна земельна ділянка розташована в межах прибережних захисних смуг Азовського моря (67, 02-67, 83 м) та Утлюцького лиману (27, 27-27, 75 м), отже відноситься до земель водного фонду.

Окрім того, Верховним Судом зроблено висновок, що виділення ОСОБА_1 селищною радою у червні 2019 року без проведення земельного аукціону спірної земельної ділянки для обслуговування збудованого адміністративно-побутового корпусу, укладення відповідачами договору оренди земельної ділянки під час перебування справи в провадженні суду не спростовує доводи прокурора про те, що будівництво нерухомості здійснено відповідачем самочинно з порушенням вимог чинного законодавства.

Також, Верховним судом надано оцінку факту прийняття Генерального плану та плану зонування (зонінг) смт Кирилівка, затвердженого рішенням Кирилівської селищної ради від 14.05.2021 № 1 відповідно до якого спірна земельна ділянка кадастровий номер :11:001:0095 розташована в зоні КВТ - Зона установ відпочинку і туризму. Верховний Суд врахував, що поняття «зона установ відпочинку і туризму» не вказує на категорію земельної ділянки за цільовим призначенням.

Рішенням Кирилівської селищної ради від 09 жовтня 2003 року № 2 та рішенням Запорізької обласної ради від 29 вересня 2004 року затверджено Генеральний план смт Кирилівка.

Відповідно до пункту 1 «Еколого-містобудівна характеристика території» Книги генерального плану смт Кирилівка (стор. 17) вся територія населеного пункту розташована в межах прибережних захисних смуг Азовського моря, Утлюцького та Молочних лиманів.

Позивач вказав, що відстань спірної земельної ділянки від урізу води Азовського моря становить 67, 02-67, 83 м та від урізу води Утлюцького лиману - 27,27-27,75 м та те, що саме вказаний факт надання земельної ділянки у постійне користування коммунального підприємства слугував першопричиною та надав можливість у подальшому здійснення ОСОБА_1 незаконної забудови пляжної зони Азовського моря та Утлюцького лиману, укладення договору оренди земельної ділянки комунальної власності в обхід процедури обов`язковості передачі таких земельних ділянок у користування на конкурентних засадах (на земельних торгах).

Разом з цим, питання законності прийняття у послідуючому рішення селищною радою про передачу в оренду та укладення Кирилівською селищною радою з ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0095 від 24.06.2019 не було предметом розгляду у справі 330/1009/19 та відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний Договір на цей час є діючим. Таким чином, незважаючи на визнання незаконним та скасування рішення сесії селищної ради щодо передачі у постійне користування земельної ділянки водного фонду кадастровий номер :11:001:0095, фактично до комунальної власності земельну ділянку не повернуто та, відповідно, державні інтереси у сфері земельних відносин не поновлено і, що, наразі, наявні правові підстави для визнання незаконним та скасування рішення Кирилівської селищної ради від 06.06.2019 року № 25 «Про передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 », яким передано у оренду ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :11:001:0095. В позові вказано, що станом на момент прийняття рішення сесії селищної ради від 24.06.2019 на земельній ділянці кадастровий номер :11:001:0095 розташовувався самочинно збудований об`єкт нерухомого майна адміністративно-побутовий корпус з кімнатами для відпочинку, збудований ОСОБА_1 , що об`єктивно підтверджується декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 07.03.2018 № ЗП 84. При цьому, на момент початку будівництва ОСОБА_1 вказаного адміністративно-побутового комплексу селищна рада, як власник, не приймала рішення про передачу останній у користування спірної земельної ділянки, як і не надавала згоду на її забудову.

Отже, ОСОБА_1 без відведеної у встановленому законом порядку земельної ділянки та без дозволу власника цієї земельної ділянки збудувала адміністративно-побутовий корпус з кімнатами відпочинк Таким чином, підставою для надання Кирилівською селищною радою в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0095 без проведення земельного аукціону слугував факт наявності на ділянці об`єкта нерухомого майна, належного ОСОБА_1 . Разом з цим, означене майно є самочинно збудованим, що підтверджено судовими рішеннями у справі № 330/1009/19. На момент передачі у користування земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0095 остання належала до категорії земель водного фонду, розташовувалась у межах пляжної зони Азовського моря (на відстані 67, 02-67, 83 м від урізу води) та Утлюцького лиману (27, 27-27, 75 м від урізу води) та не могла бути надана в оренду для будівництва об`єктів рекреаційного призначення. Отже, ОСОБА_1 збудовано адміністративно-побутовий корпус з кімнатами для відпочинку на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети (землі водного фонду на яких заборонено будівництво) та без дозволу власника земельної ділянки. При цьому, з метою надання видимості законності будівництва та отримання можливості оформлення у подальшому права оренди на земельну ділянку на поза конкурентних засадах нею подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, яка у подальшому була зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області за № ЗП 42 від 28.11.2018. Таким чином, позивач вважає, що з урахуванням викладеного, рішення сесії Кирилівської селищної ради від 06.06.2019 №25 є незаконним та підлягає скасуванню. Окрім того, вказав, що, оскільки рішення сесії Кирилівської селищної ради від 06.06.2019 № 25 щодо передачі у користування ОСОБА_1 земельної ділянки підлягає визнанню незаконним та скасуванню, договір оренди земельної ділянки від 24.06.2019, укладений між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_1 підлягає визнанню недійсним. Ухвалою Самарського районного суд м. Дніпропетровська від 09.09.2022 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Самарського районного суд м. Дніпропетровська від 09.09.2022 було задовлено заяву в.о. керівника Мелітопольської окружної прокуратури Гаврилова Ю. про забезпечення позову по даній цивільній справі. Ухвалою суду від 04.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача прокурор Чабаненко Т.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала судові пояснення, аналогічні, викладеним у позові. Представник відповідача -Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проживає за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, що на теперішінй є тимчасово окупованою територією України, засоби поштового та мобільного зв"язку на зазначеній території відсутні. Про час дату та місце розгляду справи повідомлялася шляхом публікації оголошення на офіційном веб сайті суду. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно рішення сесії Кирилівської селищної ради від 20.05.2016 № 25 було передано у постійне користування КП «Розвиток курортної зони» земельну ділянку, площею 0,7145 га, кадастровий номер :11:001:0095, для розміщення об`єктів рекреаційного призначення, яка розташована в межах прибережної захисної смуги, оскільки розташована на відстані 67,82 м від урізу води Азовського моря та на відстані 27,75 м від урізу води Утлюкського лиману, тобто відноситься до земель водного фонду. Судом встановлено, що на підставі інвестиційного договору на вказаній земельній ділянці ОСОБА_1 здійснено будівництво адміністративно-побутового корпусу з кімнатами відпочинку, подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, яку зареєстровано Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області 07.03.2018 за № ЗП 84. Об`єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 203. У послідуючому на підставі рішення сесії Кирилівської селищної ради від 18.04.2019 № 13 земельну ділянку кадастровий номер :11:001:0095 КП «Розвиток курортної зони» повернуто із постійного користування власнику Кирилівській селищній раді. З`ясовано, що 06.06.2019 Кирилівською селищною радою прийнято рішення № 25 «Про передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 », а 24.06.2019 між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0095, який посвідчено приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу за реєстровим номером за № 1402. Відповідні відомості про речове право внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 32115894. Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 10.08.2021 по справі № 330/1009/19 визнано незаконним та скасовано рішення Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 20.05.2016 № 25 «Про передачу земельної ділянки в постійне користування комунальному підприємству «Розвиток курортної зони», яким було передано у постійне користування комунальному підприємству «Розвиток курортної зони» земельну ділянку кадастровий номер :11:001:0095; визнано недійсним інвестиційний договір від 14.09.2016 № 14/09-16, укладений між комунальним підприємством «Розвиток курортної зони» та ОСОБА_1 ; скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкту - адміністративно-побутового корпусу з кімнатами відпочинку в складі бази відпочинку; зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна адміністративно-побутовий корпус з кімнатами відпочинку. Таким чином, Запорізький апеляційний суд при розгляді справи №330/1009/19, дійшов висновку, що до земель водного фонду належать, зокрема землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок і навколо водойм (стаття 58 ЗК України та стаття 4 Водного кодексу

України), а отже, спірна земельна ділянка розташована в межах прибережних захисних смуг Азовського моря (67, 02-67, 83 м) та Утлюцького лиману (27, 27-27, 75 м), отже відноситься до земель водного фонду. Вказане рішення апеляційного суду від 10.08.2021 по справі № 330/1009/19 залишено в силі судом касаційної інстанції (постанова від 18.07.2022). Зокрема, Верховн Суд дійшов висновку, шо виділення ОСОБА_1 селищною радою у червні 2019 року без проведення земельного аукціону спірної земельної ділянки для обслуговування збудованого адміністративно-побутового корпусу, укладення відповідачами договору оренди земельної ділянки під час перебування справи в провадженні суду не спростовує доводи прокурора про те, що будівництво нерухомості здійснено відповідачем самочинно з порушенням вимог чинного законодавства, а також надано оцінку факту прийняття Генерального плану та плану зонування (зонінг) смт Кирилівка, затвердженого рішенням Кирилівської селищної ради від 14.05.2021 № 1, відповідно до якого спірна земельна ділянка кадастровий номер :11:001:0095 розташована в зоні КВТ - Зона установ відпочинку і туризму. Верховний Суд врахував, що поняття «зона установ відпочинку і туризму» не вказує на категорію земельної ділянки за цільовим призначенням. Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19). Тобто, той факт, що на момент розгляду справи №330/1009/19 судом першої інстанції вже був затверджений Генеральний план та план зонування (зонінг) смт Кирилівка, не спростовують висновків, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду. Окрім того, Верховний Суд наголосив, що спірна земельна ділянка в силу положень закону відносилася до земель водного фонду та могла використовуватись лише для спеціально визначених законом цілей. Будівництво адміністративно-побутового корпусу з кімнатами відпочинку в складі бази відпочинку здійснювалося ОСОБА_1 на ділянці, яка не могла бути і не була відведена для цієї мети, що вона не могла не усвідомлювати. Статтею 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі рекреаційного призначення, землі водного фонду. До земель водного фонду належать, зокрема землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок і навколо водойм (стаття 58 ЗК України та стаття 4 Водного кодексу України). Отже, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації об`єктів водного фонду, виконують певні захисні функції. Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Відповідно до статті 60 ЗК України (у редакції, чинній на час прийняття рішень щодо передачі земельної ділянки), статті 88 ВК України (у редакції, чинній на час прийняття рішень щодо передачі земельної ділянки) вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережна захисна смуга вздовж морів, навколо морських заток і лиманів встановлюється шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проєктами землеустрою. Згідно зі статтею 62 ЗК України та статтею 90 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об`єктів, об`єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об`єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів з обов`язковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачено законом. Відтак відсутність проєкту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Рішенням Кирилівської селищної ради від 09 жовтня 2003 року № 2 та рішенням Запорізької обласної ради від 29 вересня 2004 року затверджено Генеральний план смт Кирилівка. Відповідно до пункту 1 «Еколого-містобудівна характеристика території» Книги генерального плану смт Кирилівка (стор. 17) вся територія населеного пункту розташована в межах прибережних захисних смуг Азовського моря, Утлюцького та Молочних лиманів. Відповідно до схеми розташування земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0095, яка виготовлена спеціалізованою організацією ДП «Запорізький науково-дослідний та проєктний інститут землеустрою», відстань спірної земельної ділянки від урізу води Азовського моря становить 67, 02-67, 83 м та від урізу води Утлюцького лиману - 27,27-27,75 м. Системний аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проєкту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги потрібно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України (у редакції, чинній на час прийняття рішень щодо передачі земельної ділянки), та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон. Надання у власність або користування земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахувань обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 310/5834/13-ц (провадження № 61-7973св18) та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14 (провадження № 14-473цс18). Відповідності до пункту «ґ» частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Частиною третьою статті 59 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування визначеним суб`єктам. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Отже, надання у постійне користування КП «Розвиток курортної зони» земельної ділянки, яка перебуває у межах прибережної захисної смуги та пляжної зони Азовського моря та Утлюцького лиману суперечить вимогам законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин. Вказані обставини встановлено судовими рішеннями у цивільній справі № 330/1009/19 та не потребують доказуванню. Саме вказаний факт надання земельної ділянки у постійне користування комунального підприємства слугував першопричиною та надав можливість у подальшому здійснення ОСОБА_1 незаконної забудови пляжної зони Азовського моря та Утлюцького лиману, укладення договору оренди земельної ділянки комунальної власності в обхід процедури обов`язковості передачі таких земельних ділянок у користування на конкурентних засадах (на земельних торгах). З`ясовано, що питання законності прийняття у послідуючому рішення селищною радою про передачу в оренду та укладення Кирилівською селищною радою з ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0095 від 24.06.2019 не було предметом розгляду у справі 330/1009/19 та відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний договір на цей час є діючим. Таким чином, незважаючи на визнання незаконним та скасування рішення сесії селищної ради щодо передачі у постійне користування земельної ділянки водного фонду кадастровий номер :11:001:0095, фактично до комунальної власності земельну ділянку не повернуто та, відповідно, державні інтереси у сфері земельних відносин не поновлено. Відповідно до ч.3 ст. 178 ЦК України види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюється законом. Відповідності до пункту «ґ» частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Частиною третьою статті 59 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування: а) державним водогосподарським організаціям для догляду за водними об`єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами, а також ведення аквакультури тощо; б) державним підприємствам для розміщення та догляду за державними об`єктами портової інфраструктури; в) державним рибогосподарським підприємствам, установам і організаціям для ведення аквакультури. Згідно зі статтею 85 ВК України (у редакції, чинній на час прийняття рішень щодо передачі земельної ділянки) у постійне користування землі водного фонду надаються водогосподарським спеціалізованим організаціям, іншим підприємствам, установам і організаціям, в яких створено спеціалізовані служби по догляду за водними об`єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані. У тимчасове користування за погодженням з постійними користувачами земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об`єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт. За змістом частини п`ятої статті 88 ВК України (у редакції, чинній на час прийняття рішень щодо передачі земельної ділянки) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Оскільки спірна земельна ділянка розташована в межах прибережних захисних смуг Азовського моря (67, 02-67, 83 м) та Утлюцького лиману (27, 27-27, 75 м), отже відноситься до земель водного фонду, тому з урахуванням вимог земельного та водного законодавства спірна земельна ділянка могла бути надана лише у постійне користування спеціалізованим визначеним суб`єктам, перелік яких визначено ч. 3 ст. 59 ЗК України, а не в оренду, а тому наявні правові підстави для визнання незаконним та скасування рішення Кирилівської селищної ради від 06.06.2019 року № 25 «Про передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 », яким передано у оренду ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :11:001:0095, як таке, що суперечить правилам статей 59, 60 ЗК України та статей 85, 88 ВК України. Таким чином, враховуючи місце розташування ділянки у прибережній захисній смузі, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 59 та ч. 2 ст. 56 Земельного кодексу України, земельна ділянка кадастровий номер :11:001:0095 за визначенням ст. 178 ЦК України належить до речей, що обмежені у цивільному обороті. Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц та від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц зазначила, що зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням Земельного та Водного кодексів України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Залежно від обставин справи вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку суд може кваліфікувати як негаторний позов. Такий позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. У розумінні ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України «титульним» користувачем спірної земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0095 вважається ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної ділянки від 24.06.2019. Вказаний договір укладено на підставі рішення сесії Кирилівської селищної ради № 25 «Про передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 ». Судом встановлено, що на момент прийняття рішення сесії селищної ради від 24.06.2019 на земельній ділянці кадастровий номер :11:001:0095 розташовувався самочинно збудований об`єкт нерухомого майна адміністративно-побутовий корпус з кімнатами для відпочинку, збудований ОСОБА_1 , що об`єктивно підтверджується декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 07.03.2018 № ЗП 84. При цьому, на момент початку будівництва ОСОБА_1 вказаного адміністративно-побутового комплексу селищна рада, як власник, не приймала рішення про передачу останній у користування спірної земельної ділянки, як і не надавала згоду на її забудову. Отже, ОСОБА_1 без відведеної у встановленому законом порядку земельної ділянки та без дозволу власника цієї земельної ділянки збудувала адміністративно-побутовий корпус з кімнатами відпочинку, який відповідно до положень ст. 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом. Вказаний факт підтверджено судами апеляційної та касаційної інстанції при розгляді справи № 330/1009/19. Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 вказаної статті визначено, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Таким чином, підставою для надання Кирилівською селищною радою в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0095 без проведення земельного аукціону слугував факт наявності на ділянці об`єкта нерухомого майна, належного ОСОБА_1 . Крім того, щодо вказаної ділянки діють обмеження щодо її передачі у користування визначені ст. ст. 88-90 Водного кодексу України та ст. ст. 59-62 Земельного кодексу України, оскільки вона розташована у межах прибережної захисної смуги та пляжної зони Азовського моря та Утлюцького лиману. Відповідно до ч. 3 ст. 90 Водного кодексу України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій. В ході судового розгляду встановлено, що на момент передачі у користування земельної ділянки, кадастровий номер :11:001:0095 остання належала до категорії земель водного фонду, розташовувалась у межах пляжної зони Азовського моря (на відстані 67, 02-67, 83 м від урізу води) та Утлюцького лиману (27, 27-27, 75 м від урізу води) та в силу положень ст. 58 Земельного кодексу України не могла бути надана в оренду для будівництва об`єктів рекреаційного призначення.

Враховуючи місце розташування ділянки у прибережній захисній смузі, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 59 та ч. 2 ст. 56 Земельного кодексу України, земельна ділянка кадастровий номер :11:001:0095 за визначенням ст. 178 ЦК України належить до речей, що обмежені у цивільному обороті. Таким чином, ОСОБА_1 збудовано адміністративно-побутовий корпус з кімнатами для відпочинку на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети (землі водного фонду на яких заборонено будівництво) та без дозволу власника земельної ділянки. При цьому, з метою надання видимості законності будівництва та отримання можливості оформлення у подальшому права оренди на земельну ділянку на поза конкурентних засадах нею подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, яка у подальшому була зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області за № ЗП 42 від 28.11.2018. Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. З урахуванням викладеного, рішення сесії Кирилівської селищної ради від 06.06.2019 № 25 є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З урахуванням викладеного, оскільки рішення сесії Кирилівської селищної ради від 06.06.2019 № 25 щодо передачі у користування ОСОБА_1 земельної ділянки підлягає визнанню незаконним та скасуванню, в свою чергу, на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України договір оренди земельної ділянки від 24.06.2019, укладений між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_1 , підлягає визнанню недійсним, оскільки останній суперечить ст.ст. 58, 59, 60, 62 Земельного кодексу України та ст.ст. 85, 88, 90 Водного кодексу України. Згідно зі ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна особа із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення сесії селищної ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення спірної земельної ділянки у сукупності направлені на усунення перешкод у користуванні та розпорядженні комунальною власністю та охоплюються єдиним способом захисту, визначеним ст. 391 ЦК України та ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, та є засобами реагування на триваюче порушення права комунальної власності. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Таким чином, фактичне поновлення державних інтересів можливе саме шляхом повернення земельної ділянки власнику. Спірна земельна ділянка перебуває в межах смт Кирилівка та в силу положень ст. 83 Земельного кодексу України є власністю територіальної громади смт Кирилівка, у зв`язку з чим має бути повернута ОСОБА_1 її власнику територіальній громаді смт Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина сьома статті 41 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України). Кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля (частина перша статті 50 Конституції України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у спорах стосовно прибережних захисних смуг, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 117), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 124). Загальний суспільний інтерес у контролі за використанням зайнятої прибережною захисною смугою земельної ділянки за її цільовим призначенням для гарантування безпеки довкілля та непогіршення екологічної ситуації у цій справі переважає над приватним інтересом у заволодінні такою ділянкою у власність з метою розміщення приміщень адміністративно-побутового призначення. Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 4341,75 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ : Позов Мелітопольської окружної прокуратури до Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та зобов`язання повернути земельну ділянку, задовольнити. Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Кирилівської селищної ради № 25 від 06.06.2019 «Про передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 ». Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :11:001:0095, укладений 24.06.2019 між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_1 , посвідчений 24.06.2019 приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Уколовим С.А., зареєстрований у реєстрі за № 1402, припинивши право користування ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :11:001:0095, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 03, номер запису про інше речове право 32115894. Зобов`язати ОСОБА_1 повернути територіальній громаді смт. Кирилівка Мелітопольського району в особі Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області земельну ділянку площею 0,7145 га з кадастровим номером :11:001:0095, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області на користь Запорізької обласної прокуратури (адреса: вул. Матросова, 29 а, м. Запоріжжя, розрахунковий рахунок № UA0000271, код класифікації видатків бюджету 2800, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ) судовий збір у розмірі 4341,75 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Мелітопольської окружної прокуратури (адреса: вул. Байбулатова, 22, м. Мелітополь, 72319, тимчасова адреса: 69002, м.Запоріжжя, вул.Залізнична, 17, розрахунковий рахунок № UA0000271, код класифікації видатків бюджету 2800, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ) судовий збір у розмірі 4341,75 грн. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач: Мелітопольська окружна прокуратура, вул. Матросова, 29 а, м. Запоріжжя. Відповідачі: Кирилівська селищна рада Мелітопольського району Запорізької області (Запорізька обл., Мелітопольський район, смт. Кирилівка, вул. Приморський бульвар, 1, ); ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 . Повний текст рішення суду складено 23 січня 2023 року. Cуддя: Н.І. Черткова