Справа № 373/1749/23
Номер провадження 2/373/655/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 жовтня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Керекези Я.І., за участю секретаря судових засідань Ткалі І.М., розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 373/1749/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із позовом та просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 3191174 від 13 листопада 2020 року в розмірі 49200 грн 00 коп., інфляційні втрати 17072 грн 40 коп, три відсотки річних 3235 грн 07 коп., судовий збір 2147 грн 20 коп., витрати на професійну правничу допомогу - 10000 грн 00 коп.

Посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем був укладений електронний Договір № 3191174 про надання споживчого кредиту. Строк дії договору пролонгувався до 17 березня 2021 року. ТОВ «Авентус Україна» було виконано умови кредитного договору, відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість. На підставі Договору факторингу № 13/09/2021 від 13 вересня 2021 року право вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». Згілно Договору факторингу № 17-08/23-Ф від 17 серпня 2023 року право вимоги за Кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», про що було повідомлено відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення засобами поштового зв`язку. Відповідач заборгованість за Кредитним договором в добровільному порядку не сплатила, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою від 13 вересня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в силу п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України повідомлена належним чином.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 280, 281 ЦПК України та вирішити її на підставі наявних доказів.

Судом встановлено наступне.

13 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 3191174 (далі Кредитний договір), відповідно до якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 15000 грн 00 коп. строком на 30 днів (а.с.110-117). Строк дії договору пролонгувався до 17 березня 2021 року.

Позивач виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредит у вищезазначеному розмірі. Відповідачем умови Кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 12 вересня 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 49200 грн 00 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 15000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками 34200 грн 00 коп. (а.с.92-107).

На підставі Договору факторингу № 13/09/2021 від 13 вересня 2021 року право вимоги за вищезазначеним Кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (а.с.53-62, 118).

13 вересня 2021 року на електронну адресу відповідача було направлене повідомлення про відступлення прав вимоги за Кредитним договором ТОВ «Українські фінансові операції» (а.с.120).

17 серпня 2023 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» був укладений Договір факторингу № 17-08/23-0 (а.с.21-31), відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором перейшло до нового кредитора.

Повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було направлене на адресу відповідача засобами поштового зв`язку (а.с.83-87).

Крім того, представником позивача подано у позовній заяві зроблено розрахунок інфляційних втрат за період із червня 2021 року по червень 2023 року (17072 грн 40 коп.) та трьох відсотків річних за період із 16 червня 2021 року по 25 серпня 2023 року (3275 грн 51 коп.).

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на те, що правовідносини між сторонами по справі виникли з договірних правовідносин, то до них слід застосувати положення Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір та зобов`язання, позику, кредитний договір, договір факторингу, відступлення прави вимоги.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до п.п.5.2.1 Кредитного договору, укладеного між сторонами, Товариство зобов`язане надати Споживачу кредит на умовах та в порядку, передбачених Договором.

Згідно п.п.5.4.1 Кредитного договору Споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, оплатити проценти, штрафи та пені ( у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором.

Кредитний договір був особисто підписаний відповідачем електронним підписом 13 листопада 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувалися зобов`язання за Кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості у вищезазначеному розмірі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. (ч. 2 ст. 1081 ЦК України).

Відповідно до п.п.1.1 Договору факторингу № 13/09/2021 від 13 вересня 2021 року за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п.6.2.1 Договору факторингу № 17-08/23-Ф від 23 серпня 2023 року за цим Договором Клієнт передає, а Фактор приймає Право Вимоги в розмірі Портфелів Заборгованості.

Судом встановлено, що відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 49200 грн 00 коп., позивач правомірно набув права вимоги за даним кредитним договором, тому має право на належне виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наступними указами Президента України ( № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 18 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 7 листопада 2022 року, № 58/2023 від 6 лютого 2023 року,

№ 254/2023 від 1 травня 2023 року, № 451/2023 від 26 липня 2023 року) строк дії воєнного стану в Україні було продовжено, останній раз - з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

У позовній заяві представником позивача зроблений розрахунок інфляційних втрат за період із червня 2021 року по червень 2023 року та трьох відсотків річних за період із 16 червня 2021 року по 25 серпня 2023 року, тобто частина їх нарахована за період до дії на території України воєнного стану.

Отже, як вбачається з наданих доказів, договір закінчив дію 17 березня 2021 року, сирок у 90 днів на добровільне погашення заборгованості закінчився 15 червня 2021 року. Таким чином, можливість застосування ст. 625 ЦК України виникло з 16 червня 2021 року, але до 22 лютого 2022 року.

Таким чином, сума трьох відсотків річних, яка може бути стягнена з відповідача, становить, 1023 грн.09 коп., а інфляційні втрати 3179 грн. 71 коп.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення із відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1)на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до п.4.3 Договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року (а.с.50-52) за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано оплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення.

Відповідно до звіту про надання правової допомоги за вищезазначеним Договором, підписаного адвокатом Столітнім М.М. та генеральним директором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», вартість наданих адвокатом послуг складає 10000 грн 00 коп. (а.с.82).

Дані послуги були оплачені позивачем 24 серпня 2023 року, на підтвердження чого подано платіжну інструкцію в національній валюті № 574 (а.с.64-65).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

З правових позицій Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп.

Крім того, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2481 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 512-514, 610- 612, 625, 1048, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081, 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 211, 263-265, 268, 273, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 3191174 від 13 листопада 2020 року в розмірі 49200 (сорок дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок, в тому числі заборгованість за тілом кредиту 15 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, та заборгованість за відсотками 34200 (тридцять чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок; суму трьох відсотків річних в розмірі 1023 (одна тисяча двадцять три) грн.09 коп., та інфляційні втрати в розмірі 3179 (три тисячі сто сімдесят дев`ять) грн. 71 коп., а всього 53402 (п`ятдесят три тисячі чотириста дві) гривні 80 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» судовий збір в розмірі 1649 (одна тисяча шістсот сорок дев`ять) гривень 64 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Загородня, буд.15, офіс 118/2; ;

відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Я. І. Керекеза