ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8502/23 Справа № 201/1795/23 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальний експертизи» Дніпропетровської обласної ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про стягнення матеріальної і моральної шкоди (суддя першої інстанції Антонюк О.А. повний текст рішення складено 26 липня 2023 року),

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про стягнення матеріальної і моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 401400,00 гривень та у відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 1 200 000,00 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про стягнення матеріальної і моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди 401 400 грн. і 50 000 грн. моральної шкоди, а всього 451 400 грн.

Стягнуто з Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на користь держави судовий збір в сумі 2 147 грн. 20 коп..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась В.о. директора Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Наталя Абраменкова та подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено із істотним порушенням вимог діючого процесуального законодавства, неправильно застосоване матеріальне права, не доведено обставини, які суд першої інстанції вважав встановленими.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що 14.01.2008 року Новомосковською МСЕК та на підставі медичних документів КУ ЦМЛ м. Новомосковська ОСОБА_1 визнаний особою з інвалідністю другої групи, був оглянутий обласною МСЕК № 1 01.02.2010 року та було встановлено третю групу інвалідності та в подальшому звернувся лише в 2019 році.

Вказує на те, що на день звернення позивача до суду і на день ухвалення оскаржуваного рішення в матеріалах справи відсутні докази подання заяви до уповноваженої установи МВС у відповідності до вимог Порядку про отримання одноразової допомоги.

Наголошує на тому, що відповідач ніколи не був підпордкований Міністерству внутрішніх справ України, ніколи не керувався нормативними актами вказаного Міністерства, ніколи не вирішував питання нарахування та виплати допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплат одноразової допомоги у разі загибелі (сметі) інвалідності, часткової втрати працезданості.

Зазаначає, що відповідачу є незрозумілим якими саме діями завдано позивачу моральну шкоду, яка визначена судом у розмірі 50000 гривень.

ОСОБА_2 просила рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних відмовити в повному обсязі.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає, що наведені в ній доводи не є підставою для скасування рішення, яке було ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 просив рішення Жовтневого районного суду м. Дніпопетровська від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Адвокат Скочко О.А. - представник МСЭК у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 жовтня 2019 року позивачу ОСОБА_1 була в передбаченому законом порядку встановлена 2 група інвалідності. В лютому 2021 року позивачу стало відомо, що разом з актом МСЕК про встановлення позивачу 2-ї групи інвалідності по захворюванню пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ повинна бути надана довідка про ступінь втрати працездатності, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

16 лютого 2021 року позивач звернувся з письмовою заявою до голови міжрайонної Новомосковської медико-соціальної експертної комісії (є структурним підрозділом Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради»), в якій просив голову міжрайонної Новомосковської медико-соціальної експертної комісії на підставі акту огляду МСЕК № 1552 від 11 листопада 2019 року про встановлення другої групи інвалідності пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ та у відповідності пункту 1.11. Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 30 липня 2012 року № 577 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико- соціальних експертних комісіях» надати позивачу Довідку про результат визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма № 158/0).

Але КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради - Новомосковська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради лише надав відповідь; 02 березня 2021 року позивач отримав письмову відповідь з відмовою в отриманні довідки про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках: форма №158/0.

14 червня 2021 року позивач особисто звернувся з письмовою заявою про захист порушених прав до керівника Новомосковської окружної прокуратури на неправомірні дії по відношенню до позивача з боку голови міжрайонної Новомосковської медико-соціальної експертної комісії, відповідача. 25 червня 202І року на адресу позивача надійшов лист-відповідь (04/62-78- 21) від Новомосковської окружної прокуратури з відмовою та роз`ясненням, що здійснення функції нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина з боку органів виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами прокуратури не передбачено.

31 липня 2021 року позивач звернувся з письмовою заявою про усунення порушення закону та відновлення прав інваліда на отримання передбаченого пунктом 1.11. наказу Міністерства охорони здоров`я України від 30 липня 2012 року № 577 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях» довідки про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма № 158/0) до Міністерства охорони здоров`я України.

24 вересня 2021 року (через два місяці з порушенням терміну надання відповіді визначеного Законом України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 394/96-ВР ), позивачу надійшла відповідь (03-06-/Л- 11758/9899-зв від 24 вересня 2021 року) від Міністерства охорони здоров`я України, в якій позивачу рекомендовано вчинити дії, не передбачені законодавчими нормами України.

Позивач вимушений був звертатися до суду. 23 серпня 2022 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд по справі № 160/7984/22 виніс рішення, в якому позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково: визнати протиправними дії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради щодо відмови ОСОБА_1 у надані довідки про результати визначення застрахованої особи ступеня втрат професійної працездатності у відсотках (158/0), яка викладена у листі від 02 березня 2021 року, № 46. Це рішення набрало законної сили 27 жовтня 2022 року після рішення апеляційної інстанції.

Таким чином, вказаним рішенням встановлено, що протиправними діями Комунального закладу «Обласний клінічне центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради по відношенню до позивача нанесені значні матеріальні збитки, а саме: у відповідності до порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 1 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 призначається виплата одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника міліції 200 кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлені інвалідності II групи.

Друга група інвалідності позивачу була встановлена в жовтні 2019 року. Прожитковий мінімум в жовтні 2019 року в Україні складав 2007 грн. X 200 крат = 401 400 гривень. Таким чином протиправні дії КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» ДОР нанесли значні матеріальні збитки в сумі 401 400гривень позивачу. На протязі трьох років і до теперішнього часу позивач позбавлений можливості використовувати на якісне лікування передбачені законом кошти.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що протиправними діями Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради по відношенню до позивача нанесені значні матеріальні збитки та завдана моральна шкода.

Апеляційний суд з такими висновком суду першої інстанції не може погодитись у повному обсязі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Матеріалами справи встановлено, що 19 жовтня 2019 року позивачу ОСОБА_1 була в передбаченому законом порядку встановлена 2 група інвалідності. В лютому 2021 року позивачу стало відомо, що разом з актом МСЕК про встановлення позивачу 2-ї групи інвалідності по захворюванню пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ повинна бути надана довідка про ступінь втрати працездатності, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до абз. 3 п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року визначено право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в редакції Закону України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» №208-VІІІ від 13.02.2015 року, яка набрала чинності 12.03.2015 року, передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Також Законом України від 13.02.2015 №208-VIII внесено зміни до ст. 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції та викладено частину шосту статті 23 Закону України «Про міліцію» у вищезазначеній редакції.

Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затверджено постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року (далі Постанова № 850).

Відповідно до п. 2 Постанови № 850 встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

Згідно п. 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» №900 від 23.12.2015, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію.

Згідно з п.8 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

При цьому п.9 Порядку № 850 передбачено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно Положення щодо Питання медико-соціальної експертизи, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 р. визначає «процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей.

Датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Міські, міжрайонні, районні комісії:

1) визначають:

ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним;

3. Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

11. Ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров`я яких пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури.

13. Ступінь втрати працездатності військовослужбовців і військовозобов`язаних у період проходження ними служби (зборів) встановлюється у відсотках з метою виплати страхових сум за державним обов`язковим особистим страхуванням у день розгляду комісією таких документів:

15. Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

24. Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги».

З урахуванням викладеного вбачається, що до повноважень МСЕК, в даному випадку відповідача КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської міської ради, не входить обов`язок сплачувати особі, яка має інвалідність одноразової грошової допомоги у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року, в даному випадку відповідач не підпорядкований Міністерству внутрішних справ України, а тому апеляційний суд вважає, що позивачем було пред`явлено позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди до неналежного відповідача.

Крім того, слід зазначити, що на час звернення до суду із даним позовом, позивачем не було надано доказів звернення до МВС України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини 2 статті 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд вказаними роз`ясненнями не керувався і в порушення вимог частини 2 статті 51 ЦПК України, не роз`яснив позивачу наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, у тому числі і щодо залучення до участі у справі належного відповідача.

Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого статтею 55 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав, за вищевказаних обставин, для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про стягнення матеріальної шкоди , а тому оскаржуване рішення в цій частині підляає скасуванню із відмовою у задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

Що тосується моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністартивного суду від 23 серпня 2022 року справа № 160/7984/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково:

визнано протиправними дії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради щодо відмови ОСОБА_1 у надані довідки про результати визначення застрахованої особи ступеня втрат професійної працездатності у відсотках (158/0), яка викладена у листі від 02 березня 2021 року, № 46.

Зобов`язано Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 16.02.2021 щодо надання довідки про результати застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма №158/0), з урахуванням висновків суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністартивного суду від 23 серпня 2022 року рішення залишено без змін.

Отже, рішення суду першої інстанції набрало законної сили 27 жовтня 2022 року.

Згідно ч. 4 і 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Отже, протиправні дії відповідача встановлені рішенням суду та не спростовано відповідачем.

Стягуючи моральну шкоду у розмірі 50000 гривень, суд першої інстанції, вважав доведену обставину вчинення відповідачем такої шкоди, апеляційний суд погодужється з фактом заподіяня моральної шкоди, оскільки це підтверджується рішенням суду від 23 серпня 2022 року. Проте апеляційний суд не погоджується із стягнутою сумою, та вважає безпідставно завищеною, оскільки доказів які б підтверджували завдання позивачу психологічних напружень неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 не надано, а тому на думку апеляційного суду, сума яка буде відповідати критерію співмірності із завдною шкодою становить 2000 гривень.

За таких обставин, оскаржуване рішення в частині стягнення моральної шкоди підлягає зміні із зменшенням суми з 50000 гривень до 2000 гривень.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення в частині стягнення матеріальної шкоди було скасовано, а в частині моральної шкоди зменшено, підлягає перерозподілу судовий збір пов`язаний із розглядом даної справи у суді першої та апеляційної інстанції.

При зверненні до суду з цим позовом позивача було звільнено від сплати судового збору, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь Держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме: позовні вимоги задоволено в сумі 2000 грн., що складає 0,12% (2000 * 100): 1601400 від заявлених позивачем вимог, тому понесені витрати підлягають стягненню з відповідача у сумі 16,10 грн. (13420 х 0,12%) за подання позовної заяви та у сумі 8,12 грн за подання апеляційної скарги (6771 х 0,12%), а разом 24,22 грн.

Також відповідачу необхідно компенсувати судовий збір за розгляд даної справи у розмірі 6762,19 грн (1599400 х = 99,87%.

Керуючись статтями 141,367,374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальний експертизи» Дніпропетровської обласної ради задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року в частині стягнення матеріальної шкоди з Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальний експертизи» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 у розмірі 401400 гривень скасувати та відмовити в цій частині позовних вимог.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року в частині стягнення моральної шкоди з Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальний експертизи» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 змінити стягнувши у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

Стягнути з Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальний експертизи» Дніпропетровської обласної ради на користь держави судовий збір у сумі 24,22 гривні.

Компенсувати Комунальному закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальний експертизи» Дніпропетровської обласної ради за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в розмірі 6762,19 гривень за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 16 листопада 2023 року.

Головуючий суддя О. В. Халаджи