Провадження № 22-ц/812/1168/23 Головуючий суду першої інстанції Войнарівський М.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року м. Миколаїв Справа № 945/1879/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворська Ж.М.,

при секретарі судового засідання Богуславській О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла її представник ОСОБА_1 , на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Войнарівського М.М., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та визначення способу участі у вихованні онуки,

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та визначення способу участі у вихованні онуки.

Доводи позову обґрунтовувала тим, що 05 жовтня 2012 року між її сином та відповідачем було укладено шлюб.

Від шлюбу вони мають дитину, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

02 грудня 2020 року за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано.

Судовим наказом Миколаївського районного суду Миколаївської області з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на доньку.

ОСОБА_6 в подальшому змінила своє прізвище на ОСОБА_7 .

Після розірвання шлюбу позивач намагалась спілкуватися із онукою, звертаючись безпосередньо до ОСОБА_3 однак відповідач чинила їй перешкоди, відмовляє їй у природному бажанні бачити онуку та приймати участь у її вихованні. Відповідач не дозволяє приходити до місця проживання онуки, розмовляти з нею.

Посилаючись на викладене ОСОБА_2 просила суд зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у її спілкуванні з онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити такі способи участі позивача у вихованні онуки:

- спілкуватись з онукою кожний другий тиждень місяця з 18-00 години п`ятниці до 18-00 годин неділі, святкові дні за домовленістю сторін, в тому числі за місцем проживання позивача, з можливістю прогулянок по місту і відвідуванням закладів культури та з ночівлею онуки за місцем проживання позивача;

- спільно з онукою відвідувати святкування днів народження, інших свят родичів дитини по лінії батька з 12-00 годин по 20-00 годину. Незалежно від дня тижня;

- мати побачення із онукою у святкові та неробочі дні при можливості присутності інших осіб з числа родичів дитини, в тому числі за місцем проживання з 16-00 годин до 20-00 годин.

19 вересня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову.

В заяві зазначала, що рішенням Виконавчого Комітету Веснянської Сільської Ради Миколаївського району Миколаївської області від 21 липня 2023 року № 79, було вирішено, що бабуся має право брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою ОСОБА_4 відповідно до графіку побачень, який було встановлено. Також відповідно до висновку Виконавчого Комітету Веснянської Сільської Ради Миколаївського району Миколаївської області від 21 липня 2023 року № 79, про призначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої онуки також було встановлено графік побачень бабусі із онукою. Але жодного разу даного графіку мати дитини не дотримувалась та зустріч онуки та бабусі так і не відбулась. Відповідач пояснила свої дії тим, що дане рішення носить виключно рекомендаційний характер, тому вона його виконувати не буде. ОСОБА_3 умисно перешкоджає бабусі брати участь у вихованні онуки і не погоджується з графіком побачень.

Повна втрата зв`язку між бабусею та онукою, яка відбудеться із причин не виконання ОСОБА_3 графіку побачень та спілкування, призведе до розірвання емоційних, психологічних та соціальних контактів з дитиною. Зазначене, у разі задоволення позовних вимог бабусі, істотно ускладнить виконання рішення суду.

Посилаючись на викладене ОСОБА_2 просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії ОСОБА_3 , а саме встановити спосіб спілкування ОСОБА_2 із онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії WhatsApp; Viber; Telegram або Skype у режимі аудіо/ та відеозв`язку конференції щосуботи та неділі кожного тижня кожного місяця тривалістю до двох годин, з урахуванням режиму та можливістю дитини, терміном до кінця судового процесу по даній справі.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії ОСОБА_3 , а саме: заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії спрямовані на вчинення перешкод у спілкуванні та у побаченнях доньки із рідною бабусею терміном до кінця судового процесу по даній справі.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із необґрунтованості доводів заяви щодо необхідності вжиття відповідних заходів. Дійшов висновку, що саме забезпечення позову буде фактично ухваленням судового рішення по суті, оскільки вимоги забезпечення позову є тотожними із позовними вимогами у справі.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла представник ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив, що з боку відповідача вчиняються дії щодо ізоляції та недопущення позивача до спілкування зі своєю онукою та не звернув уваги на те, що забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований насамперед на забезпечення інтересів дитини, а встановлення обов`язку відповідачу вчинити певні дії ніяк не призводить до обмеження її батьківських прав. При цьому спільне проведення часу бабусі з онукою не порушуватиме прав відповідача та не призведе до негативних наслідків для останньої, з огляду на наявність спору про усунення перешкод у вільному спілкуванні з онукою та визначення способу участі у вихованні онуки.

При постановленні ухвали суд не взяв до уваги і не вирішив ряд процесуальних питань, які згідно вимог закону повинен був вирішити до вирішення клопотання про забезпечення позову, які мають значення для розгляду цього питання.

Враховуючи предмет позову, обраний позивачем вид його забезпечення в частині зобов`язання відповідача надати йому можливість безперешкодного спілкування та побачення по відео зв`язку протягом певного проміжку часу, не вирішує спір по суті, а лише спрямований на забезпечення відносин та емоційного контакту у малолітньої дитини з рідною бабусею. Суд першої інстанції не врахував, що справа вже розглядається протягом 2 років та ще не визначений термін розгляду, бабуся тривалий час не має можливості спілкуватись зі своєю рідною онукою, що даний факт може призвести до втрати емоційного зв`язку між бабусею та онукою, що в свою чергу ускладнить або взагалі зробить неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

На день слухання справи від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2012 року.

В шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2020 року шлюб між батьками дитини було розірвано.

До розірвання шлюбу онука проживала за місцем проживання позивача разом з батьками.

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю за іншої адресою.

Позивач ОСОБА_2 є бабою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та визначення способу участі у вихованні онуки.

Частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України у вказаній редакції встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з онукою, позивач посилалась на те, що з часу розірвання шлюбу батьків онуки, протягом всього часу вона намагалась домовитись з відповідачем щодо спілкування з дитиною, проте остання взагалі з нею не бажає контактувати. Невжиття заходів забезпечення позову може негативно відобразитись на психоемоційному здоров`ї онуки, втрати інтересу до спілкування з бабусею та призвести до унеможливлення виконання судового рішення в подальшому.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що її вимоги за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, що у відповідності до частини 10 статті 150 ЦПК України є недопустимим.

Позивачем також не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим нею способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, між сторонами існує спір з приводу участі бабусі у спілкуванні зі своєю онукою та її право брати участь у її вихованні.

У частині 1 статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в:

а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків;

б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини 2, 3 статті 257 СК України).

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з бабою.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що баба, яка проживає окремо від онуки, також має право на безперешкодне спілкування зі своїм внуком, а мати не має права перешкоджати їй у спілкуванні з внуком та брати участь у його вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

При цьому суд враховує, що відносини між бабою та внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05 березня 2019 року).

З огляду на наявність конфліктної ситуації між бабою та матір`ю дитини, ту обставини, що баба та онука не спілкуються між собою тривалий час, розгляд справи за позовом ОСОБА_2 триває вже більше двох років, з метою забезпечення розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, колегія суддів апеляційної суду дійшла висновку, що спілкування між бабою та онукою повинно відбуватися за місцем проживання дитини.

В іншій частині заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки вона не спрямована на забезпечення збалансованості інтересів сторін та малолітньої дитини.

З урахуванням доводів баби дитини ОСОБА_4 про те, що відповідачка чинить їй перешкоди у вільному спілкуванні з внуком та у її вихованні, з приводу чого існує судовий спір, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність забезпечення її позову шляхом встановлення способу спілкування ОСОБА_2 із онукою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою мобільного телефону та/або застосунків для дзвінків та обміну повідомленнями в інтернет мережі WhatsApp; Viber; Telegram або Skype у режимі аудіо/відео зв`язку, конференції щонеділі кожного тижня кожного місяця тривалістю з 17 до 17.40 годин, з урахуванням режиму та можливостей дитини.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, тому остання підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання заяви про забезпечення позову до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги підлягають розподілу при вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла її представник ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та визначення способу участі у вихованні онуки задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом встановлення способу спілкування ОСОБА_2 із онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою мобільного телефону та/або застосунків для дзвінків та обміну повідомленнями в інтернет мережі WhatsApp; Viber; Telegram або Skype у режимі аудіо/відео зв`язку, конференції щонеділі кожного тижня кожного місяця тривалістю з 17.00 до 17.40 годин, з урахуванням режиму та можливостей дитини.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 01 листопада 2023 року.