Ухвала

18 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 357/5370/22

провадження № 61-13794ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Плаксія Романа Володимировича, на постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про становлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 10 червня 2012 року до 28 грудня 2021 року; визнання спільною сумісною власністю сторін; секцію № НОМЕР_1 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , колісний причіп ПГМФ 8302 д.н.з. НОМЕР_2 , гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Політ» за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання за позивачкою у порядку поділу спільної сумісної власності право власності на 1/2 частку спірних: секції № 27 та колісного причіпу ПГМФ 8302, стягнення з відповідача на її користь компенсацію вартості 1/2 частки спірного гаража в розмірі 51 298,50 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 03 березня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року та додаткове рішення цього ж суду від 03 березня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 10 червня 2012 року до 28 грудня 2021 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 секцію АДРЕСА_2 та колісний причіп марки ПГМФ модель 8302, 2017 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , та визнано право власності на 1/2 частку зазначеного майна за кожним з подружжя.

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

У вересні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Плаксія Р. В., на постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо доплати судового збору.

У жовтні 2023 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року, подано квитанцію про доплату судового збору.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року та додаткове рішення цього ж суду від 03 березня 2023 року залишити в силі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Касаційна скарга містить клопотання заявника про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року в частині задоволених позовних вимоги, також ОСОБА_1 просить зупинити виконання оскаржуваного судового рішення в частині стягнення судових витрат у розмірі 1 912,87 грн.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Своє клопотання заявник обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення набрало законної сили, а отже може бути пред`явлено до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності позивачки на 1/2 частку спірного майна, яке, у подальшому ОСОБА_2 планує подарувати своєму сину. Зазначене, на переконання ОСОБА_1 , утруднить відновлення в державному реєстрі прав власності відомостей про речові права на вказане рухоме та нерухоме майно.

Щодо зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року, Верховний Суд врахував, що оскаржуваним судовим рішенням спірне нерухоме та рухоме майно визнано об`єктами спільної сумісної власності, а отже, відповідно до вимог статті 369 Цивільного кодексу України, зазначене майно не може бути відчужене без згоди іншого співвласника.

Зазначене спростовує наведені заявником ризики відчуження спірного нерухомого майна.

Щодо вимоги клопотання зупинення виконання рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення судових витрат, суд касаційної інстанції констатує, що заявником не надано доказів того, що вказане рішення, у відповідній частині, звернене до примусового виконання, тому у задоволенні клопотання про зупинення дії та виконання постанови Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 357/5370/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Плаксія Романа Володимировича про зупинення дії та виконання постанови Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 17 листопада 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян