ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/163/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

з секретарем Власенком Д.А.,

за участю:

стягувача ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

боржник не з`явилася

заінтересовані особи не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва матеріали за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шпак Олександра Івановича, заінтересовані особи: Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), державний виконавець Шпак Олександр Іванович, ОСОБА_1 ,-

встановив:

І. Стислий виклад позиції заявника, оскаржуваної особи та заінтересованих осіб

02 жовтня 2023 року ОСОБА_3 (боржник) в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шпак О. І. (далі - державний виконавець Шпак О. І.), заінтересовані особи: ОСОБА_1 (стягувач), Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Скаргу заявник обґрунтовує тим, що 13 листопада 2013 року Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві) відкрив виконавче провадження (далі - ВП) № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-154/12, виданого 06 листопада 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 215 696,00 грн.

У рамках цього виконавчого провадження державні виконавці ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві вчинили ряд виконавчих дій, а саме: розшук транспортних засобів, нерухомого майна, відкритих банківських рахунків, доходів, зокрема, пенсії, заробітної плати, дивідендів, цінних паперів, що належать боржнику тощо. Із нерухомого майна на території України, належного боржнику на праві власності, виявлено 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 у якій зареєстровані малолітні діти; у 2017 році державним виконавцем здійснено опис та арешт належного заявниці рухомого майна та нерухомого - 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 ; рухоме майно було реалізовано, кошти перераховано стягувачу у рахунок повернення боргу.

24 січня 2019 року державний виконавець склав акт про відсутність у боржника майна на яке можливо звернути стягнення.

На протязі всього часу примусового виконання судового рішення, заявник та її представник неодноразово зверталися до державних виконавців з приводу оцінки вартості та реалізації коштовностей, що були передані ОСОБА_3 стягувачу ОСОБА_1 в якості забезпечення повернення суми позики. Так 24 червня 2015 року боржник зверталась з клопотанням до державного виконавця про реалізацію зазначених коштовностей, що зафіксовано в акті державного виконавця від 24 червня 2015 року. При цьому, лише 26 червня 2016 року ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві отримав від стягувача інформацію про те, що останній станом на 25 травня 2016 року самостійно реалізував коштовності та отримав від їх реалізації близько 11 000,00 доларів США. Тобто, стягувач особисто визнав, що у рахунок погашення боргу отримав щонайменше 10 000 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 25 травня 2016 року складало 251 300,00 грн.

Крім того, у порядку примусового виконання судового рішення стягувачу було перерахованого кошти у розмірі 1 890,04 грн.

Заявник указує, що оскільки матеріали виконавчого провадження містять докази того, що у рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 2-154/12, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 06 листопада 2013 року, стягувач отримав 253 190,04 грн, тобто суму, що значно перевищує суму, визначену у виконавчому документі, тому виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Подальше примусове виконання судового рішення призведе до подвійного стягнення.

Таким чином, однобокість виконання судового рішення (на користь стягувача), бездіяльність державних виконавців щодо належного розгляду заяв боржника про оцінку та реалізацію її заставного майна, невжиття заходів щодо зарахування коштів, одержаних стягувачем від реалізації заставного майна у рахунок погашення боргу за виконавчим листом та невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження, призвели до невиправдано тривалого (майже 10 років) виконання судового рішення. При цьому заявник звертає увагу суду на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01 вересня 2021 року у справі № 364/1128/13-ц, з тих підстав, що у цій справі судами надано оцінку діям стягувача щодо погашення боргу поза межами виконавчого провадження.

Крім того, представник ОСОБА_3 указує, що 17 серпня 2023 року ним подано клопотання про закінчення ВП № НОМЕР_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду боржником, що зареєстроване у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 24 серпня 2023 року.

Оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не регулює питання строків розгляду заяв, поданих у порядку статті 19 цього Закону, до їх розгляду застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

Через бездіяльність державних виконавців, станом на 27 вересня 2023 року постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 не винесено, обґрунтованої відповіді на клопотання від 24 серпня 2023 року, заявнику не надано.

Посилаючись на порушення вимог статей 19, 39 Закону України «Про виконавче провадження», статтю 20 Закону України «Про звернення громадян», просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шпака О. І. щодо нерозгляду клопотання від 24 серпня 2023 року про закінчення ВП № НОМЕР_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2012 року у справі № 2-154/12;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шпака О. І. щодо незарахування коштів у сумі 253 190,04 грн одержаних стягувачем у результаті реалізації коштовностей, у рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 2-154/12, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 06 листопада 2013 року;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шпака О. І. щодо невинесення постанови про закінчення ВП № НОМЕР_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2012 року у справі № 2-154/12.

Заявник у судове засідання не з`явилася, про час, місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник заявника - адвокат Некрасов О. М. у судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Звернув увагу суду на те, що з моменту відкриття виконавчого провадження у 2013 році державними виконавцями вживалися адміністративні та примусові заходи впливу лише на користь стягувача, на протязі останніх восьми років виконавці не спромоглися надати правової оцінки діям щодо самостійної реалізації стягувачем коштовностей боржника та погашення за цей рахунок боргу. Бездіяльність державного виконавця призвела до порушення вимог частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того вказує, що його клопотання, зареєстроване 24 серпня 2023 року у виконавчій службі містило наступні вимоги: витребувати у стягувача інформацію та платіжні документи про суму коштів, отриманих від реалізації коштовностей, що були передані йому боржником в якості забезпечення повернення суми боргу; зарахувати у рахунок погашення суми боргу коштів, отриманих стягувачем у 2016 році за реалізацію переданого майна; після чого винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак, з відповіді державного виконавця від 03 жовтня 2023 року, тобто наданої після звернення ОСОБА_3 до суду з цією скаргою, жоден з пунктів клопотання по суті не розглянутий і відповідь на них не надана.

Державний виконавець Шпак О. І., представник Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

У письмових поясненнях державний виконавець Шпак О. І. просив розглянути скаргу за його відсутності, надав для дослідження матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1. Вважав безпідставними твердження заявника про його бездіяльність, яка виразилася у ненаданні відповіді на клопотання, що надійшло 24 серпня 2023 року, оскільки ним вказане клопотання розглянуто та 03 жовтня 2023 року надано відповідь заявнику. Вказав, що у державного виконавця були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять доказів погашення боргу ОСОБА_3 та відсутня заява ОСОБА_1 про виконання рішення суду в повному обсязі. Посилання заявника на те, що стягувач реалізував коштовності та отримав кошти у розмірі 11 000,00 доларів США, які безпідставно не зараховані державним виконавцем в рахунок погашення боргу вважав необґрунтованими, оскільки судом не встановлено спосіб та порядок виконання рішення суду. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01 вересня 2021 року у справі № 364/1128/13-ц, не можуть застосовуватися судом у вказаній справі, оскільки правовідносини за змістом не є подібними.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Вказав, що рішення суду у повному обсязі боржником не виконано. Заперечував проти зарахування державним виконавцем коштів від реалізації коштовностей, оскільки його витрати за зберігання коштовностей, на правничу допомогу у судових справах з ОСОБА_3 значно перевищили суму від реалізації заставного майна.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи.

? 02 жовтня 2023 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.10.2023;

? 19 жовтня 2023 року державний виконавець Шпак О. І. подав до суду письмові пояснення та матеріали виконавчого провадження;

? 06 листопада 2023 року протокольною ухвалою долучено до матеріалів справи промову представника заявника - адвоката Некрасова О. М.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).

Встановлено, що на виконанні у Дарницькому ВДВС у м. Києві знаходиться ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-154/12, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 06 листопада 2013 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 215 696,00 грн.

З метою примусового виконання виконавчого листа № 2-154/12, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 06 листопада 2013 року, державними виконавцями у ВП № НОМЕР_1 було здійснено ряд виконавчих дій примусового характеру для виконання судового рішення.

27.04.2017 заступником начальника ГТУЮ у м. Києві з питань державної виконавчої служби - начальником Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Воробйовим О.В. здійснено перевірку матеріалів ВП № НОМЕР_1, за результатами перевірки винесено постанову № 54 та встановлено, що державними виконавцями порушено вимоги статті 11, 32, 52, 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакції 04.11.2010 № 2677-VI) та ст. 10, 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

03.05.2017 дорученням заступника начальника ГТУЮ у м. Києві з питань державної виконавчої служби - начальником Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Воробйовим О.В., зобов`язано В.о. начальника Синявську Н.Ю. взяти на особистий контроль організацію подальшого виконання та до 19.05.2017 надати до Управління інформацію про проведені виконавчі дії.

16.08.2018 заступником начальника ГТУЮ у м. Києві з питань державної виконавчої служби - начальником Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Чепурним В.М. здійснено перевірку матеріалів ВП № НОМЕР_1, за результатами перевірки винесено постанову № 238 та визнано дії державних виконавців Валявського О.А. та ОСОБА_4 такими, що вчинені з порушенням вимог статтей 18, ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження»; доручено начальнику Дарницькому ВДВС у м. Києві Зайцю А.М. взяти на особистий контроль організацію подальшого виконання та до 28 числа щомісячно надавати до Управління інформацію про вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання виконавчого листа.

Як убачається із матеріалів виконавчого провадження, під час примусового виконання рішення суду, згідно платіжного доручення від 28.02.2018 № 1111 на рахунок стягувача ( ОСОБА_1 ) перераховано суму коштів у розмірі 1890,04 грн. Інших даних про виконання боржником рішення суду в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, матеріали справи не містять.

Встановлено, що 28 квітня 2007 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 розписку, згідно з якою взяла у борг у ОСОБА_1 гроші у сумі 20 000,00 доларів США, та залишила у заставу коштовні вироби на суму 18 600,00 доларів США, зобов`язавшись повернути кошти до 28 грудня 2007 року зі сплатою процентів.

26 червня 2016 року ОСОБА_1 , у рамках ВП НОМЕР_3 направив до Дарницького РВДВС у м. Києві повідомлення щодо реалізації коштовностей у якому підтвердив, що станом на 25 травня 2016 року коштовності продано. Всього з їх продажу він отримав близько 11 000,00 доларів США, які фактично були витрачені на зберігання коштовностей, послуги адвокатів, вчинення виконавчих дій та інше, пов`язане з примусовим виконанням судового рішення.

24 серпня 2023 року до Дарницького РВДВС у м. Києві надійшло клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката Некрасова О. М. в якому представник просив державного виконавця:

- витребувати у стягувача інформацію та платіжні документи про суму коштів, отриманих ним від реалізації коштовностей, що були передані йому боржником у якості забезпечення повернення суми позики;

- зарахувати у рахунок погашення боргу ОСОБА_5 суму коштів, триманих ОСОБА_1 у 2016 році за реалізацію переданих йому коштовностей;

- винести постанову про закінчення ВП № НОМЕР_1 із виконання виконавчого листа № 2-154/12, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 06 листопада 2013 року, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі судового рішення згідно з виконавчим документом.

Листом від 03 жовтня 2023 року державний виконавець Шпак О. І. надав представнику ОСОБА_3 - адвокату Некрасову О. М. відповідь на клопотання, вказавши, що перевірив матеріали виконавчого провадження та встановив відсутність підстав для закриття ВП № НОМЕР_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Надавши оцінку поясненням представника боржника, стягувача, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження та письмові пояснення державного виконавця Шпака О. І. у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (частина четверта статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

У свою чергу, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено виключного переліку документів, які б підтверджували факт погашення боргу.

Згідно з пунктом 8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Відповідно до пункту 10 розділу ІХ зазначеної Інструкції у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У частині другій вказаної статті Закону зазначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Судом установлено, що матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких доказів того, що боржник самостійно виконав рішення суду, чи про це повідомив стягувач, надавши державному виконавцю відповідний доказ, зокрема, розписки про отримання суми боргу чи виписки з банківських установ про перерахування коштів на рахунки стягувача тощо.

Доводи заявника про те, що повідомленням від 26 червня 2016 року на ім`я начальника Дарницького ДВС у м. Києві про реалізацію коштовностей, залишених у якості забезпечення виконання зобов`язання за договором позики ОСОБА_3 , ОСОБА_1 фактично підтвердив отримання ним коштів за виконавчим документом №2-154/12, суд відхиляє.

В судовому засідання стягувач категорично заперечував проти доводів представника боржника про виконання ОСОБА_3 рішення суду.

На переконання суду, повідомлення ОСОБА_1 від 26 червня 2016 року на ім`я начальника Дарницького ДВС у м. Києві не є повідомленням стягувача про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, у розумінні частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», а тому у державного виконавця були відсутні підстави як для зарахування коштів в сумі 253190, 04 грн. в рахунок погашення боргу за рішенням суду так і для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2012 року у справі № 2-154/12 згідно з виконавчим документом.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 у частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Шпака С. І. щодо незарахування коштів у сумі 253 190,04 грн, одержаних стягувачем у результаті реалізації коштовностей у рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 2-154/12, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 06 листопада 2013 року, та невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи заявника про необхідність урахування під час розгляду скарги висновків Верховного Суд, викладених у постанові від 01 вересня 2021 року у справі № 364/1128/13-ц (провадження № 61-11068св20) щодо застосування положень пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», на увагу не заслуговують, оскільки встановлені судами у справі № 364/1128/13-ц фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є іншими ніж у справі, яка є предметом судового розгляду.

Щодо доводів скарги про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Шпака О. І, щодо нерозгляду клопотання представника боржника від 17 серпня 2023 року, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги (стаття 19 Закону України «Про звернення громадян»).

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Встановлено, що державний виконавець Шпак О. І., надавши 03 жовтня 2023 року відповідь на заяву представника боржника ОСОБА_3 - адвоката Некрасова О. М., подану 24 серпня 2023 року у порядку частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», перевіривши матеріали ВП № НОМЕР_1, встановив, що вони не містять доказів погашення ОСОБА_3 боргу і відсутня заява ОСОБА_1 про виконання рішення суду у повному обсязі, тому повідомив заявника, що відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, однак залишив без відповіді клопотання представника у частині вимог про витребування у стягувача інформації та платіжних документів щодо реалізації заставного майна.

Таким чином, державний виконавець Шпак О. І. допустив порушення вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» статей 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», що призвело до звуження прав боржника у виконавчому провадженні, наданих йому статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, скарга ОСОБА_3 у частині зобов`язання державного виконавця Шпака О. І. надати у повному обсязі відповіді на клопотання представника боржника - адвоката Некрасова О. М., поданого 24 серпня 2023 року, підлягає частковому задоволенню із зобов`язанням державного виконавця розглянути клопотання та надати відповідь у частині витребування у стягувача інформації та платіжних документів щодо реалізації заставного майна (коштовностей).

ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.

Витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 48, 81, 89, 92, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шпак Олександра Івановича щодо часткового не розгляду клопотання представника боржника - адвоката Некрасова Олександра Миколайовича від 24.08.2023 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1

Зобов`язати державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шпак Олександра Івановича надати в повному обсязі відповідь на клопотання представника боржника - адвоката Некрасова Олександра Миколайовича від 24.08.2023 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, в п`ятиденний строк з дня отримання ним копії ухвали суду.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 13.11.2023.

Суддя Ю.С.Мицик