Провадження № 2/127/3220/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.01.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, фізична особа підприємець ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2022 року звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, фізична особа підприємець ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що 04.02.2022 року між позивачем та ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine (туроператор) від імені та за дорученням якого, на підставі агентського договору діяв ФОП ОСОБА_2 (турагент), було укладено договір на туристичне обслуговування, відповідно до якого туроператор зобов`язався відповідно до цього договору Відповідач зобов`язався відповідно до бронювання тур агента, здійсненого за замовлення позивача як туриста, надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а так само і надати інформаційно консультаційні послуги, а позивач зобов`язався на умовах цього договору прийняти і оплатити їх (п. 2.1 договору).

Крім того п. 2.2 договору було передбачено, що бронювання здійснюється тур агентом в системі бронювання туроператора відповідно до листа бронювання, оформленого за встановленою туроператором формою, що наведена у додатку № 1 і є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору туристична подорож мала відбутись в Sri Lanka / Galle / Amari Galle (Deluxe Ocean View, 2AD) з 01.03. по 13.03 та повна вартість туристичних послуг становила 83800,00 грн. Дана сума була сплачена позивачем.

Позивач зазначає, що туристична подорож не відбулась через те, що з 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 на всій території України було введено воєнний стан, який триває і по сьогодні.

Під час виконання умов договору на туристичне обслуговування було допущено порушення істотних умов Договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив розірвати договір на туристичне обслуговування від 04.02.2022 року, укладений між позивачем (турист) та ФОП ОСОБА_2 (турагент), який діяв на підставі агентського договору з відповідачем (туроператор) та за його дорученням; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором на туристичне обслуговування в розмірі 83800,00 грн., індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 15374,78 грн., 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 1687,48 грн., пеню в розмірі 615930,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Представник позивача надав суду про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, фізична особа підприємець ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 04.02.2022 року між позивачем та ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine (туроператор) від імені та за дорученням якого, на підставі агентського договору діяв ФОП ОСОБА_2 (турагент), було укладено договір на туристичне обслуговування, відповідно до якого туроператор зобов`язався відповідно до цього договору Відповідач зобов`язався відповідно до бронювання тур агента, здійсненого за замовлення позивача як туриста, надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а так само і надати інформаційно консультаційні послуги, а позивач зобов`язався на умовах цього договору прийняти і оплатити їх (п. 2.1 договору).

Крім того п. 2.2 договору було передбачено, що бронювання здійснюється тур агентом в системі бронювання туроператора відповідно до листа бронювання, оформленого за встановленою туроператором формою, що наведена у додатку № 1 і є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору туристична подорож мала відбутись в Sri Lanka / Galle / Amari Galle (Deluxe Ocean View, 2AD) з 01.03. по 13.03 та повна вартість туристичних послуг становила 83800,00 грн.

Дана сума була сплачена позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується дублікатом чека від 04.02.2022 року.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 з подальшим продовженням його дії.

Судом встановлено, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та закриттям авіасполучення турист ОСОБА_1 не зміг скористатись послугами з туристичного обслуговування.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через тур агента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

Частина 8 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачає, що туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.

Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.

Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 3.4.15. Договору на туристичне обслуговування Турист зобов`язується письмово повідомляти Туроператора про прийняття умов по альтернативному виконанню останнім туристичних послуг шляхом укладення нового листа бронювання.

При цьому попередній лист бронювання підписаний Туристом втрачає свою юридичну силу. У випадку коли Турист не приймає умови по альтернативному виконанню Туроператором прийнятих на себе зобов`язань з надання тур продукту або у випадку неможливості надання альтернативних послуг Туроператором, Туристу повертається вартість оплачених ним послуг

Отже, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до приписів Закону України «Про туризм» та умов Договору на туристичне обслуговування при неможливості надання туристичних послуг Туроператор повинен вжити альтернативних заходів з метою продовження надання туристичних послуг.

У випадку, коли Турист не приймає умови по альтернативному виконанню Туроператором прийнятих на себе зобов`язань з надання тур продукту або у випадку неможливості надання альтернативних послуг Туроператором, Туристу повертається вартість оплачених ним послуг.

Судом встановлено, що відповідачем як туроператором не було вжито альтернативних заходів, а саме не було повідомлено Позивача про зміну строків туристичної подорожі у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні. При цьому, Веб-сайт компанії відповідача https://www.tui.ua не працює, телефони не відповідають.

Згідно п. 3.2.8. Договору на туристичне обслуговування Туроператор зобов`язаний у випадку неможливості виконання Туроператором умов, що викладенні у листі бронювання, Туристу повернути усі сплачені ним грошові кошти за Туристичний продукт.

Судом встановлено, що під час виконання умов Договору на туристичне обслуговування було допущено порушення істотних умов Договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором.

Судом встановлено, що кошти відповідачем позивачу не повернено, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору, Закону України «Про туризм» внаслідок чого турист та особи, що слідують за ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін

Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про туризм» туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Згідно з ч. 1 ст. 297 Господарського кодексу України за агентським договором одна сторона (агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (принципалу) в укладанні угод чи сприяти їх укладанню (надання фактичних послуг) від імені цього суб?єкта та за його рахунок. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання, організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, Відповідно, агентський договір належить до посередницьких договорів на надання послуг.

Суд роз`яснює сторонам, що суть агентського договору полягає в тому, що діяльність, яку здійснює агент за дорученням і в інтересах принципала, породжує майнові наслідки для принципала, а не для агента, а тому, враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 не є агентом за агентським договором з ТОВ «ТТВК» та укладав договір на туристичне обслуговування в інтересах ТОВ «ТТВК», у зв`язку з чим саме туроператор має зобов`язання за договором про туристичне обслуговування, а не ФОП ОСОБА_2 , у зв?язку з чим сплачені на виконання вказаного договору кошти підлягають стягненню, саме з ТОВ «ТТВК».

Судом встановлено, що відповідно до дублікату чека від 04.02.2022 року ОСОБА_1 було перераховано ФОП ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 83000,00 грн., назва послуги: оплата за туристичні послуги, призначення платежу: оплата за туристичні послуги, згідно договору, ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 83000,00 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 625 ч. 2 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції за період з 01.03.2022 року по 31.10.2022 року (в межах позовних вимог) розраховується наступним чином.

Березень 2022 року 104,5%, квітень 2022 року 103,1%, травень 2022 року 102,7%, червень 103,1%, липень, 100,7%, серпень 101,1%, вересень 101,9%, жовтень 102,5%.

Розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) = 1.21306128.

Інфляційне збільшення:

83800,00 x 1.21306128 - 83800,00 = 17854,54 грн.

Позивач просив стягнути індекс інфляції у розмірі 15374,78 грн., суд не має права виходити за межі позовних вимог, тому вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції у сумі 15374,78 грн.

3% річних за період з 01.03.2022 року по 31.10.2022 року (в межах позовних вимог) розраховується наступним чином.

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

З 01.03.2022 року до 31.10.2022 року

83 800,00 x 3 % x 245 : 365 : 100 = 1687,48 грн.

Відповідачем дані розрахунки не спростовані, отже підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить до того, що в цій частині слід відмовити. При цьому суд враховує те, що обставина, в результаті якої не відбувся оплачений позивачем тур, введення воєнного стану на території України, є такою, яка не залежить ні від позивача, ні від відповідача.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму спрямовані на забезпечення закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров`я, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Моральні страждання завдані позивачу полягають в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з невиконанням договору на туристичне обслуговування, поглиблених відсутністю будь якої інформації щодо виконання чи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, про що туроператор зобов`язаний був завчасно повідомити.

Пункт 5 вищевказаної постанови роз`яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, вказаними вище нормами права визначено підстави та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої споживачу туристичного продукту.

Моральні страждання позивача завдані безпосередньо відповідачем, оскільки усі плани на подорож було зруйновано невиконанням суб`єктом туристичної діяльності своїх обов`язків.

Враховуючи глибину та тривалість моральних страждань позивача, порушення режиму життя, втрату можливості повноцінного відпочинку, а також виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 5000,00 грн.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Між ОСОБА_1 та адвокатом Киришов О.В. 17.10.2022 року було укладено договір про надання правової допомоги.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Киришов О.В. надано квитанцію № 17/10/22 у сумі 15000,00 грн.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд враховує, що заявлені витрати пов`язані з розглядом цієї справи, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, є неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, докази про їх неспівмірність відсутні, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача з урахуванням ступеня складності справи та часткового задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу частково в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності з ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1058,62 грн.

Керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 20, 25 ЗУ «Про туризм», ст. ст. 651, 652, 907 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, фізична особа підприємець ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів задовольнити частково.

Розірвати договір на туристичне обслуговування від 04.02.2022 року, укладений між ОСОБА_1 (турист) та фізичною особою підприємецем ОСОБА_2 (турагент), який діяв на підставі агентського договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine (туроператор) та за його дорученням.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором на туристичне обслуговування в розмірі 83800 гривень 00 копійок, інфляцію за весь час прострочення в розмірі 15374 гривні 78 копійок, 3% річних в розмірі 1687 гривень 48 копійок, моральну шкоду в розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10000 гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine на користь держави судовий збір у розмірі 1058 гривень 62 копійки.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine, місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 72, оф. 128, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36285831.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, фізична особа підприємець ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя