Номер провадження: 22-ц/813/7387/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

02.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В. (суддя доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перша Одеська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання спільною сумісною власністю нерухомого майна та визнання заповіту недійсним, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, - Перша Одеська нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Перша Одеська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання спільною сумісною власністю нерухомого майна та визнання заповіту недійсним відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перша Одеська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції в Одеській області про права власності в порядку спадкування задоволено.

Визнано право власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Визнано право власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на (одну другу) частину легкового автомобілю RENAULT 21, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , шасі (рама) № НОМЕР_3 в порядку спадкування за заповітом.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 05 серпня 2023 року звернулась до суду з апеляційною скаргою та одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що скаржник вже зверталась з апеляційною скаргою, яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 березня 2023 року була залишена без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме: доплати судового збору у розмірі 4922,31 грн. 08 травня 2023 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій зазначено, що «копію вказаної ухвали направлялись скаржнику двічі 03.04.2023 та 20.04.2023 /повторно/ на адресу вказану у апеляційній скарзі. Поштові відправлення повернулися на адресу суду без вручення адресату із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Про існування ухвали суду від 08 травня 2023 року скаржниця дізналась 31 липня 2023 року, посилаючись на те, що вона є громадянка російської федерації та літня людина, не має можливості відслідковувати в електронному вигляді хід справи, адже з території росії не можливо заходити на українські сайти державних установ; представника, який би представляв інтереси в цій справі, немає; відправляти гроші з території російської федерації неможливо, адже всі міжнародні платіжні системи заблоковані, не має можливості оплатити послуги іншого представника; виконання умов ухвали суду від 29.03.2023, а саме доплати судового збору потребує часу, оскільки з території російської федерації неможливо оплачувати рахунки інших держав, а тому ОСОБА_1 вважає строк апеляційного оскарження Приморського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року пропущено з поважних причин.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані у заяві ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року, та апеляційну скаргу залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме - подання заяви з наведенням інших підстав для поновлення пропущеного строку в строки, зазначені процесуальним законом.

Одночасно скаржнику було роз`яснено наслідки неусунення недоліків апеляційної скарги у вигляді відмови у відкритті апеляційного провадження ( п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України).

28 вересня 2023 року на виконання вимог вказаної ухвали представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надала заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначила, що представнику ОСОБА_1 у суді першої інстанції - ОСОБА_4 , ухвали Одеського апеляційного суду від 29.03.2023 та 08.05.2023 не направлялись. Внаслідок запровадження воєнного стану 22.03.2022 адвокат Коваль К.П. залишила територію України та назад не поверталась, але за адресою, вказаною в позовній заяві, залишився мешкати її батько, який би повідомив про отримання рішення суду першої інстанції.

Заявниця вимушена була залишити територію України та вирушити до Туреччини, про що є відмітка в паспорті. Громадяни, які не підтримують дії влади опинились в становищі, коли вимушені шукати прилисток в інших країнах, адже мешкати в російській федерації не можливо.

Крім того, за адресою реєстрації заявниці в місті Одесі мешкає племінниця покійного чоловіка, яка б повідомила заявницю, якщо б рішення суду першої інстанції було отримано.

Заявниця при розгляді питання про поновлення строків на апеляційне оскарження просить врахувати, що повний текст оскаржуваного рішення ні позивачці та її представнику у суді першої інстанції взагалі не направлявся, в матеріалах справи відсутні докази вручення копії повного тексту оскаржуваного рішення позивачу, а отриманий представником 20.09.2023, про що є докази, які знаходяться в матеріалах справи.

Крім того, оскільки підставою для повернення апеляційної скарги стала несплата судового збору, то скаржниця виконала всі вимоги, зазначені Одеським апеляційним судом.

Також посилається на введенн в Україні воєнного стану, що має враховуватися з огляду на можливість виконання учасниками справи процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Оскаржуване рішення ухвалене 13 грудня 2022 року за відсутності сторін, зокрема, за заявою сторони позивача.

Вперше заявник звернувся з апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року - 12 січня 2023 року (в межах строку на апеляційне оскарження), яку ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 березня 2023 року залишено без руху.

Ухвалою суду 08 травня 2023 року апеляційну скаргу повернуто заявнику через неусунення недоліків апеляційної скарги у встановлений судом строк, оскільки копія вказаної ухвали направлялась скаржнику двічі 03.04.2023 та 20.04.2023 /повторно/ на адресу, вказану у апеляційній скарзі та повернулися на адресу суду без вручення адресату із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому ОСОБА_1 тривалий час як ініціатор судового провадження в суді апеляційної інстанції не цікавилась станом розгляду її апеляційної скарги, хоча мала таку можливість та процесуальний обов`язок.

Повторно апеляційну скаргу подано 05 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку з території України.

Зазначені заявницею обставини що, представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка здійснювала представництво в її інтересів у суді першої інстанції, ухвали Одеського апеляційного суду від 29.03.2023 та 08.05.2023 не направлялись, внаслідок запровадження воєнного стану 22.03.2022 адвокат Коваль К.П. залишила територію України та назад не поверталась - не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки вперше апеляційна скарга була подана та підписана особисто заявницею, а не її представником та повноваження Коваль К.П. на представництво позивачки в Одеському апеляційному суді відсутні.

Також наведені скаржником в заяві про усунення недоліків підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року як-то не отримання ухвал Одеського апеляційного суду від 29.03.2023 та від 08.05.2023, колегією суддів вже дана оцінка як неповажним причинам пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду в ухвалі від 24 серпня 2023 року.

Крім того, зазначені обставини щодо не отримання повного тексту оскаржуваного рішення позивачкою та її представником у суді першої інстанції та відсутність в матеріалах справи доказів вручення копії повного тексту оскаржуваного рішення позивачу - могли були підставою для поновлення строку у разі вперше поданою скаржницею апеляційної скарги з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Проте вперше ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою в передбачений законом строк.

Щодо посилання скаржника на обставину введення на території України воєнного стану з 24.02.2022 року, колегія суддів зазначає, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22, провадження № 11-119заі22.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Право на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Повернення апеляційної скарги не зупиняє та не перериває строк на апеляційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Крім того, питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо скаргу подає суб`єкт владних повноважень і не наводить належного обґрунтування причин, які унеможливили подання скарги у більш стислий строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строків не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи наведене та те, що скаржником не обґрунтовано належними доказами, що у нього була відсутня можливість подання апеляційної скарги у найкоротші строки, що ним вживалися всі можливі заходи для своєчасної реалізації свого права на апеляційне оскарження судового рішення, у тому разі і шляхом належного виконання ухвали суду про залишення скарги без руху (перший раз питання щодо відкриття апеляційного провадження знаходилося на вирішенні суду з 12 січня 2023 року до 08 травня 2023 року, а вдруге позивачка звернулася із апеляційною скаргою лише 05 серпня 2023 року), апеляційний суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті апеляційного оскарження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку (ч. 3 ст. 358 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 358 ЦПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перша Одеська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання спільною сумісною власністю нерухомого майна та визнання заповіту недійсним, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, - Перша Одеська нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання права власності в порядку спадкування.

Копію цієї ухвали надіслати усім учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко