ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1125/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/271/22 Категорія: 331400000 Романенко В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Новікова О.М.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, що подає апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2023 року у складі судді Романенко В.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила встановити факт проживання її та ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з серпня 2007 року по 18.04.2017; визнати за нею право власності на частину автомобіля «Skoda Fabia», 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В обгрунтування вимог позовної заяви вказувала, що у серпні 2007 року вона познайомилась з ОСОБА_3 , з яким вони майже одразу, також у серпні, почали жити разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, фактично створили сім`ю, оскільки стали проживати разом, були між собою пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, постійно разом подорожували та відпочивали. При цьому вони не звернулися до державного органу РАЦС із заявою про реєстрацію шлюбу.

Зазначала, що 15.06.2008 року обвінчались, що підтверджується відповідним свідоцтвом, а 19 квітня 2017 року одружились, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 .

Після цього вони придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в якій потім проживали разом та були зареєстровані у ній.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.04.2021 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі автомобіль «Skoda Fabia», 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_4 .

Вказувала, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла вона, а також його донька ОСОБА_2 - відповідач по справі.

Наголошувала на тому, що фактично між ними виник спір про склад спадщини, оскільки вона вважає, що автомобіль «Skoda Fabia», 2008 року випуску, належав їй та спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, а відповідачка цього не визнає.

Вважає, що спадковим майном є лише 1/2 частина вказаного автомобіля «Skoda Fabia», 2008 року випуску, а на іншу частину вона має право власності, оскільки з серпня 2007 року проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, хоч і без реєстрації шлюбу. Вказаний автомобіль був придбаний ними спільно, оскільки інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

На підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_3 надавала фотоматеріали, де вони разом відображені під час різних життєвих подій (у побуті, в гостях, на відпочинку та під час подорожей), у тому числі на багатьох фотографіях відображена разом з ними відповідач.

Крім того, її дочка ОСОБА_4 04.05.2016 року продала за символічну ціну в 10000 грн. ОСОБА_3 автомобіль «Skoda Fabia», 2008 року випуску, оскільки вони не були чужими людьми і її дочка ставилась до нього, як до вітчима.

Оскільки під час їхнього з ОСОБА_3 спільного проживання без реєстрації шлюбу було придбано майно - автомобіль «Skoda Fabia», 2008 року випуску, спірний автомобіль є об`єктом їхнього права спільної сумісної власності.

Відповідно до звіту № 4166 про оцінку транспортного засобу ринкова вартість автомобіля «Skoda Fabia», 2008 року випуску, складає 109750 грн.

Факт смерті ОСОБА_3 перешкоджає їй іншим шляхом визнати свої права на 1/2 частину спірного автомобіля.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2023 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Суд мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з серпня 2007 року по 18.04.2017, придбання спірного автомобіля за спільні з померлим кошти, оскільки встановлені обставини справи та ті підстави, на які посилалась позивач не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача судові витрати судовий збір та витрати на оплату правничої допомоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд не надав оцінки всім доказам у справі, висновки суду суперечать встановленим обставинам.

Скаржник вважає, що судом не надано належної оцінки показам свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні.

Зазначає, що суд безпідставно визнав фотокартки, які позивач надала на підтвердження спільного проживання з ОСОБА_3 , як неналежний і недопустимий доказ.

Крім того, скаржник вказує на те, що суд при розгляді справи не врахував такого доказу спільного проживання, як свідоцтво про вінчання від 15.06.2008.

Звертає увагу колегії суддів також на лист Територіального сервісного центру МВС від 09.03.2023, який був долучений до справи, та згідно якого право власності на спірний автомобіль за ОСОБА_3 було зареєстровано 04.05.2016.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 адвокат Мельніченко А.М. просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, мотивуючи тим, що у позивача не було підстав для звернення з даним позовом, оскільки позивачем не дотримано порядку, який передує позову відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з тих чи іншх підстав.

Вважає, що суд зробив вірний висновок про відсутність доказів на підтвердження спільного проживання позивачки та ОСОБА_3 .

Звертає увагу суду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені в постанові 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, згідно яких присудження частки в неподільному майні неможливе.

Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять доказів про набуття ОСОБА_3 спірного автомобіля у власність, тобто відсутні докази державної реєстрації права власності на нього.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 - адвоката Невгада О.В. в режимі відеоконференції, який підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на задоволенні за наведених у ній підстав, представника ОСОБА_2 адвоката Мельніченко А.М., яка заперечувала проти вимог апеляційної скарги та просила залишити рішення суду в силі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положенням ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 08.05.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №00138/01/3242/2016, в сервісному центрі №3242 в Київській області, відповідно до умов якого ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 транспортний засіб - «Skoda Fabia», 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 . Згідно з п.2.1. договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 10 000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.04.2021 року (а.с. 14-16 т.1).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі автомобіль «Skoda Fabia», 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_4 (а.с. 28 т.1).

10 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до компетентних органів із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .

09 жовтня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до органів нотаріусу або до усіх, кого це стосується, із заявою про відмову від належної йому спадщини за законом, яка залишилася після смерті його батька ОСОБА_3 на користь дружини померлого ОСОБА_1 .

04 жовтня 2021 ОСОБА_6 звернулася до приватного нотаріуса Дуднік І.В. із заявою про відмову від належної їй спадщини, яка залишилася після смерті її батька ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2

14 січня 2022 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. з заявою про невидачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 , оскільки вона буде звертатися до суду з приводу порушення її прав.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва від 15.06.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 обвінчались (а.с. 12), а 19 квітня 2017 року вони одружились, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 .

Такі встановлені судом обставини справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з серпня 2007 по 18.04.2017, зокрема, відсутність доказів ведення спільного побуту, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, а також придбання майна в інтересах сім`ї.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, які ґрунтуються на всебічному з`ясуванні обставин справи, з дотриманням норм матеріального і процесуального права та узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постанові від 08.12.2021 у справі № 531/295/19, згідно якої для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Крім того, відповідно до судової практики Верховного Суду у справах про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Тому, суд дійшов вірного висновку, критично оцінивши покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які вони надали в судовому засіданні, що вони не підтверджують фактів ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, купівлі майна для спільного користування. До того ж, серед вказаних свідків подруги та донька позивачки, а тому їх покази об`єктивно не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з серпня 2007 року до 18.04.2017.

Крім того, як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_3 був водієм-далекобійником за кордоном та перебував в рейсах від 1 до 2 місяців, а 2-3 тижні знаходився вдома, що підтвердила і відповідач у справі.

Фотознімки, які позивач надала на підтвердження своїх доводів, також не є достатнім та належним доказом проживання позивачки із ОСОБА_3 у вказаний період однією сім`ю, оскільки вони свідчать лише про проведення спільного відпочинку або спільне перебування на святах, що жодним чином не доводить спільне проживання осіб, як сім`ї, в розумінні ст. 3 СК України.

Інших доказів, які б підтверджували факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3 в період з серпня 2007 по 18.04.2017 позивачем суду не надано.

Так, стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15 (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Отже, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, суд має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок їхньої спільної праці.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю у наведеному визначенні. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спірний автомобіль, придбаний ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 08.05.2016, укладеним з ОСОБА_4 . Згідно з договором ціна транспортного засобу за домовленістю сторін склала 10 000 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Skoda Fabia», 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований 10.07.2020 за ОСОБА_3 (а.с.28).

Таким чином, спірний автомобіль, придбаний ОСОБА_3 в 2016 році, тобто до укладення шлюбу з ОСОБА_1 , достатніх доказів, які б підтверджували факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з серпня 2007 року по 18.04.2017 позивачем суду не надано, як і не доведено придбання спірного автомобіля за спільні кошти або внаслідок їхньої спільної праці, відтак відсутні підстави стверджувати, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю позивачки та померлого ОСОБА_3 .

Твердження скаржника про неврахування судом свідоцтва про вінчання від 15.06.2008, як належного доказу на підтвердження їх спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , колегія суддів оцінює критично, так як даний документ не свідчить про спільне проживання та ведення спільного господарства в розумінні ст. 3 СК України.

Інші доводи скаржника є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду є обґрунтованим та вмотивованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування за доводами, наведеними у апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2023 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

О.М. Новіков