Номер провадження: 22-ц/813/6289/23
Справа № 496/4674/20
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні спільну заяву про затвердження мирової угоди, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у праві спільної часткової власності та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у праві спільної часткової власності та визнання права власності, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив (а.с. 161-166 т. 1):

- виділити ОСОБА_1 в натурі з спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у самостійну одиницю 1/2 частину домоволодіння з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1 , що складається з частини житлового будинку підліт. «А», у складі приміщення під № 1-2 - «веранда» площею 12,2 кв.м., приміщення під № 1-3 - «коридор» площею 6,0 кв.м., приміщення під № 1-4 - «житлова кімната» площею 12,7 кв.м., загальною площею 30,9 кв.м., в т.ч. житловою - 12,7 кв.м., надвірної споруди: під літ. «В» - «літня кухня» загальною площею 37,2 кв.м, розташовані на земельній ділянці розміром 0,0438 га., кадастровий номер - :02:001:0419;

- визнати за ОСОБА_1 право власності як на самостійну одиницю, виділені в натурі з спільної часткової власності 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з частини житлового будинку під літ. «А», у складі приміщення під № 1-2 - «веранда» площею 12,2 кв.м., приміщення під № 1-3 - «коридор» площею 6,0 кв.м., приміщення під № 1-4 - «житлова кімната» площею 12,7 кв.м., загальною площею 30,9 кв.м., в т.ч. житловою - 12,7 кв.м., надвірної споруди: під літ. «В» - «літня кухня» загальною площею 37,2 кв.м; розташовані на земельній ділянці розміром 0,0438 га., кадастровий номер - :02:001:0419;

- визнати за ОСОБА_1 право користування приміщенням під №1-1 - «веранда», площею 5,8 кв.м., в житловому будинку під літ. «А», надвірними будівлями: під літ. «А» - «вбиральня» загальною площею 1,7 кв.м; підліт. «М» - «душ» загальною площею 2,2 кв.м., розташовані на земельній ділянці розміром 0,0438 га., кадастровий номер - :02:001:0419 з подальшою можливістю визнання за ним права власності на дані об`єкти;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частини літньої кухні літ. «В», яка розташована на земельній ділянці, площею 0,0438 га, кадастровий номер :02:001:0419, за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 28 868 грн.;

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 залишений без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення судускасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Під час розгляду справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали до суду спільну заяву про затвердження мирової угоди, в якій просили затвердити мирову угоду від 17 липня 2023 року, визнати нечинним рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року та закрити провадження по справі.

Обґрунтовуючи заяву, посилалися на те, що сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, що стосуються прав і обов`язків сторін та предмета позову, в процесі слухання цивільної справи № 496/4674/20 між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 укладено мирову угоду про наступне:

1. Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частку літньої кухні під літ. «В» загальною площею 37,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . яка належить на підставі договору дарування від 23.11.1992 року, посвідченого секретарем виконкому Вигодянської сільської Ради народних депутатів Пономаренко В.І., зареєстрованого в реєстрі № 325;

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини літньої кухні літ. «В», за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1500 долларів США, які відповідач отримує в момент підписання мирової угоди та затвердження її судом,

3. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку літньої кухні під літ. «В» загальною площею 37,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

4. Виділити ОСОБА_3 в натурі із спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у самостійну одиницю - 1/2 частину домоволодіння з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1 , що складається з частини житлового будинку під літ. «А», у складі приміщення під № 1-2 - «веранда» площею 12,2 кв.м., приміщення під № 1-3 - «коридор» площею 6,0 кв.м., приміщення під № 1-4 - «житлова кімната» площею 12,7 кв.м., загальною площею 30,9 кв.м., в т.ч. житловою - 12,7 кв.м., надвірної споруди: під літ. «В» - «літня кухня» загальною площею 37,2 кв.м. розташовані на земельній ділянці розміром 0,0438 га., кадастровий номер -:02:001:0419;

5. Визнати за ОСОБА_3 право власності як на самостійну одиницю, виділені в натурі із спільної часткової власності - 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з частини житлового будинку під літ. «А», у складі приміщення під №1-2 - «веранда» площею 12,2 кв.м., приміщення під № 1-3 - «коридор» площею 6,0 кв.м., приміщення під № 1-4 - «житлова кімната» площею 12,7 кв.м., загальною площею 30,9 кв.м., в т.ч. житловою - 12,7 кв.м., надвірної споруди: під літ. «В» - «літня кухня» загальною площею 37,2 кв.м., розташовані на земельній ділянці розміром 0,0438 га., кадастровий номер - :02:001:0419;

6. Визнати за ОСОБА_3 право користування приміщенням під №1-1 - «веранда», площею 5,8 кв.м. в житловому будинку під літ. «А» та надвірними будівлями: під літ. «Л» - «вбиральня» загальною площею 1,7 кв.м., під літ. «М» - «душ» загальною площею 2,2 кв.м., розташовані на земельній ділянці розміром 0,0438 га., кадастровий номер - :02:001:0419 з подальшою можливістю визнання за ним прана власності на дані об`єкти;

7. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

8. Сторони домовились, що позивач ОСОБА_3 відмовляється від усіх своїх позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 .

Укладенням цієї мирової угоди, сторони вважають вирішеними усі спори з приводу поділу спільної часткової власності, та заявляють про відсутність будь-якого іншого майна, яке підлягає розподілу.

У зв`язку з чим просили визнати дану мирову угоду і закрити провадження у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , його представник адвокат Боровик А.О., а також ОСОБА_4 підтримали вказану заяву та просили її задовольнити.

Заслухавши думку сторін, дослідивши заяву про затвердження мирової угоди, зміст мирової угоди та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про затвердження мирової угоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Системний аналіз положень наведених вимог закону дає підстави для висновку, що мирова угода може бути затверджена ухвалою суду лише повністю, має стосуватися предмету спору та вирішувати заявлені позовні вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору дарування, укладеного між позивачем та ОСОБА_5 26 грудня 1989 року, до ОСОБА_3 перейшло право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 21 кв.м., 1/2 частину літньої кухні та 1/2 частину підвалу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою здійснювалось будівництво прибудови та житлового будинку, відповідно до технічного паспорту виготовленого ФОП ОСОБА_6 від 02.07.2020 року, спірне домоволодіння має загальну площу 125,7 кв.м. та житлову площу 67,3 кв.м. також до складу домоволодіння входять: літня кухня, 2 сараї, 2 душа, 2 вбиральні, тимчасова будівля гаражу, огорожа та цистерна.

Також в технічному паспорті зазначено, що реконструкція житлового будинку була здійснена в 2013 році, а більшість погосподарських споруд збудовано протягом 2009 - 2018 років, при цьому реєстрація права власності на переобладнане та добудоване майно не здійснена.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Враховуючи ту обставину, що умови укладеної сторонами мирової угоди суперечать закону та не можуть бути виконані у відповідності з її умовами, колегія суддів прийшла до висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 207, 208, 255, 367, 368 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

В задоволені заяви про затвердження мирової угоди, поданої спільно сторонами відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова