ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3404/22
Провадження №2/362/2073/22
У Х В А Л А

І м е н е м У к ра ї н и

"23" січня 2023 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Берковської Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного слідчого управління Служби безпеки України про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Самань В.Г. що звернулася до суду з позовом в порядку цивільного судочинства в якому просить звільнити з-під арешту земельні ділянки розташовані в с. Мархалівка, Васильківського району Київської області: земельну ділянку, загальною площею 0,3340 га, кадастровий номер 1:01:011:0044, накладеного постановою про накладення арешту, к/с 400, 22.09.2011, ГСУ СБУ, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О. Стуковенков, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11666967, зареєстровано 29.09.2011 17:13:24 за № 11666967 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11 та земельну ділянку, загальною площею 0,3330 га, кадастровий номер 1:01:011:0043, накладеного постановою про накладення арешту, к/с. № 400, 22.09.2011, ГСУ СБУ, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О. Стуковенков, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11667198, зареєстровано 29.09.2011 17:35:57 за № 11667198 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 11.

Вказуючи на те, що позивач є власником земельних ділянок, розташованих в с.Мархалівка, Васильківського району Київської області з цільовим призначенням земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд:земельної ділянки, загальною площею - 0, 3340 га, кадастровий номер 1:01:011:0044 на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 10 грудня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко А.О., зареєстровано в реєстрі №1683,(Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯИ №775014, виданого 23 березня 2010 року Управлінням Держкомзему у Васильківському районі та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного землекористування землею, договорів оренди за №7);земельної ділянки, загальною площею - 0, 3330 га, кадастровий номер 1:01:011:0043 на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 10 грудня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко А.О., зареєстровано в реєстрі №1687,(Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯИ №775015, виданого 23 березня 2010 року Управлінням Держкомзему у Васильківському районі та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного землекористування землею, договорів оренди за №8).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване обтяження (арешт), що обмежує його право власності щодо розпорядження майном, а саме:Тип обтяження : арешт нерухомого майна Реєстраційний номер обтяження: 1666967. Зареєстровано 2.9.09.2011 17:13:24 за №11666967 реєстратором:Перша Київськадержавна нотаріальна контора. Підстава обтяження: постанова про накладення арешту, к/с 400, 22.09.2011, ГСУ СБУ, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О.Стуковенков. Об`єкт обтяження: земельна ділянка, Київська обл.., Васильківський р-н, Мархалівська с/р, кадастровий номер 1:01:011:0044. Обтяжувач: ГСУ СБУ, причина відсутності коду:інша причина відсутності коду Додаткові дані: р.973, вх..5086/02-32 від 29.09.2011р.Заявник: ГСУ СБУ, постанова про накладення арешту, супр.лист, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О.Стуковенков.

Тип обтяження: арешт нерухомого майна Реєстраційний номер обтяження: 11667198. Зареєстровано 29.09.2011 17:35:57 за №11667198 реєстратором:Перша Київська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження : постанова про накладення арешту, К.С.№ 400, 22.09.2011, ГСУ СБУ, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О.Стуковенков. Об`єкт обтяження: земельна ділянка, Київська обл., Васильківський р-он, Мархалівська с/р, кадастровий номер 1:01:011:0043. Обтяжувач: ГСУ СБУ, причина відсутності код: інша причина відсутності коду Додаткові дані: р.985, вх..5086/02-32 від 29.09.2011р.Заявник: ГСУ СБУ, постанова про накладення арешту, супр.лист, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ Стуковенков О.В.

Позивач, ніколи не був учасником кримінального провадження, не перебував під слідством, відносно його не порушувалась кримінальна справа, про арешт земельних ділянок йому не повідомлялось.

За повідомленням ГСУ СБУ від 13.07.2022 року №6/с-761/2 кримінальна справа №400, в межах якої накладався арешт на належні позивачу земельні ділянки, направлена 03.01.2012 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області для розгляду по суті.

Наявні обтяження типу арешт земельних ділянок обмежують його право як власника земельних ділянок розпоряджатися своїм майном у відповідності до ст..ст. 316, 317, 391 ЦК України, що змушує його звернутися до суду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження (а.с. 27).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року клопотання представника Служби безпеки України про продовження процесуального строку задоволено та надано додатковий строк для подачі відзиву на позовну заяву (а.с.34).

28.10.2022 року до суду надійшов від ГСУ Служби безпеки України в особі Служби безпеки Українивідзив на позовну заяву в якій зазначили, ОСОБА_2 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що: позивач є власником земельних ділянок; позивач вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.Інших доводів на обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 не зазначає.

СБУ переконана, що позовна заява є необгрунтованою та не підлягає задоволенню Васильківським міськрайонним судом Київської області з огляду на наступне.

Позивач помиляється, що є власником наведених ним земельних ділянок з огляду на таке.Рішенням 4 сесії 22 скликання Іванковичівської сільської Ради народних депутатів від 04.03.1995 Державному підприємству «Підсобне господарство Служби безпеки України» (далі - ДП «ПГ СБУ») надано в постійне користування земельну ділянку площею 85,6 (24,1 га та 61,5 га) для ведення підсобного господарства.Право користування земельною ділянкою посвідчено Державним актом на право постійного користування землею серії КВ-32, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3.На момент отримання Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою кадастрові номери земельним ділянкам не присвоювалась.

Впродовж певного часу органами виконавчої влади та місцевого самоврядування (до 2003 року) приймались рішення про вилучення земельних ділянок від ДП «ПГ СБУ» та надання їх фізичним та юридичне особам для різного цільового використання (будівництво житлових будівництва та ведення садівництва, ведення сільського господарства, огородництва тощо»).

Земельні ділянки, які перебували у власності ОСОБА_1 були протиправно вилучені з постійного користування ДП «ПГ СБУ».

З метою захисту майнових інтересів ДП «ПГ СБУ» на земельні ділянки СБУ організовано заходи щодо проведення інвентаризації земель ДП «ПГ СБУ», за результатами чого Васильківським районним відділом Головного управління Держгеокадастру у Київській області зареєстровано земельну ділянку та присвоєно кадастровий номер (№ :01:011:0540, площі 20,8009 га.

Враховуючи зазначене, а також те, що станом на цей час земельних ділянок, наведених позивачем не існує, оскільки вони входять до складу земельної ділянки ДП «ПГ СБУ» площею 20,8009 га, не існують об`єкти нерухомості, з яких позивач просить зняти арешт.У зв`язку із цим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Щодо судової юрисдикції спору, представник відповідача зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Оскільки арешт майна було накладено у межах кримінальної справи процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом, спір про право власності на майно між суб`єктами цивільних правовідносин відсутній, питання про скасування арешту підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства. У зв`язку з зазначеним юрисдикція цивільних судів на відповідні правовідносини не поширюється.

У порядку, визначеному КПК України, в умовах відсутності в цьому Кодексі спеціальних норм, які б регламентували прийняття окремого рішення про скасування арешту майна після закриття кримінальної справи за правилами КПК України 1960 року, підлягають застосуванню передбачені частиною першою статті 7, статтями 16, 24 цього Кодексу загальні засади кримінального провадження недоторканість права власності забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій або бездіяльності, в тому числі, слідчого, прокурора.

Оскільки кримінальну справу було закрито, здійснення судового конторою за дотримання прав і свобод людини на відповідній стадії процесу згідно з чинним кримінальним процесуальним законом належить до повноважень слідчого судді. Так як прямих заборон ініціювання перед слідчим суддею питання про скасування арешту майна у відповідній ситуації і прийняття ним такого рішення закон не встановлює, то питання про скасування арешту майна може бути вирішено слідчим суддею клопотанням власника або іншого володільця майна в порядку передбаченому статтею 174 КПК України 2012 року.

Тобто цей спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Зокрема, провадження у справі № 372/5645/14-к закрито нереабілітуючої обставини, а відтак відновлення провадження кримінальній справі, не порушить права обвинуваченої особи з вирішення питання про зняття арешту з майна особи, яка не брала участь такій кримінальній справі.Враховуючи наведене, провадження у цій справі підлягає закриттю(а.с. 42-45).

28.10.2022 року до суду надійшов від ГСУ Служби безпеки України в особі Служби безпеки України клопотання про закриття провадження у справі, відповідно до якого зазначають, щояк вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 , просить скасувати арешт на земельні ділянки, накладеного під час досудового розслідування, в порядку цивільного судочинства.Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

На підставі статті 126 КПК України 1960 року у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - накладення слідчим арешту на майно позивачки, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом наперіод досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям КПК України 2012 року (у редакції від 03 жовтня 2017 року), норми якого детально регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування заходу забезпечення кримінального провадження.

Способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного права неприйняття обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту одночасно з постановою слідчого про закриття кримінальної справи, винесе: процедурою КПК України 1960 року, ні нормами цього Кодексу, ні КПК України 2012 року прямо не передбачено.

Оскільки арешт майна було накладено у межах кримінальної справи процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом, спір про власності на майно між суб`єктами цивільних правовідносин відсутній, питань скасування арешту підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства. У зв`язку з зазначеним юрисдикція цивільних судів на відповідні правовідносинине поширюється.Просили закрити провадження у справі № 362/3404/22 за позовом ОСОБА_1 (а.с.47).

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивач, 26 жовтня 2022 року, отримав від відповідача відзив на позов і у встановлені ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.09.2022 року строки, надає відповідь на відзив.

З відзиву на позов вбачається, що відповідач заперечує проти позовних вимог і вважає, що спірні земельні ділянки не належать позивачу на праві власності, оскільки земельні ділянки входять до складу земельної ділянки ДП «ПГ СБУ» площею 20,8009га.

Міркування відповідача щодо неналежності позивачу земельних ділянок спростовується наявними правовстановлюючими документами: договором купівлі продажу земельної ділянки від 10 грудня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко А.О., зареєстровано в реєстрі №1683, Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯИ №775014, виданого 23 березня 2010 року Управлінням Держкомзему у Васильківському районі та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного землекористування землею, договорів оренди за №7) - земельної ділянки, загальною площею - 0, 3340 га, кадастровий номер 1:01:011:0044; договором купівлі продажу земельної ділянки від 10 грудня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко А.О., зареєстровано в реєстрі №1687, Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯИ №775015, виданого 23 березня 2010 року Управлінням Держкомзему у Васильківському районі та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного землекористування землею, договорів оренди за №8 - земельної ділянки, загальною площею - 0,3330 га, кадастровий номер 1:01:011:0043 .

Поряд з цим, відповідачу достеменно відомо про належність позивачу спірних земельних ділянок, оскільки в травці 2013 році заступником прокурора Київської області в інтересах держави в особі Служби безпеки України подавався позов до Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 про визнання незаконним рішень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та зобов`язання вчинити дії. Позов розглядався Васильківським міськрайонним судом Київської області справа №362/3156/13-ц та залишений без задоволення постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року.

Таким чином, невизнання відповідачем земельних ділянок кадастровий номер 1:01:011:0044 та кадастровий номер 1:01:011:0043 є особисте небажання визнати наявні обставини.

Не можна погодитися із мотивами відповідача, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, і підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства , оскільки порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження встановлений ст.. 174 КПК України 2012 року, з огляду на наступне.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2020 року підставою виникнення обтяження земельної ділянки, Київська обл.., Васильківський р-он, Мархалівська с/р, кадастровий номер 1:01:011:0044 є постанова про накладення арешту, к/с 400, 22.09.2011, ГСУ СБУ, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О.Стуковенков, земельна ділянка, Київська обл.., Васильківський р-он, Мархалівська с/р, кадастровий номер 1:01:011:0043 є постанова про накладення арешту, К.С.№ 400, 22.09.2011, ГСУ СБУ, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О.Стуковенков.

Отже постанова про накладення арешту на земельні ділянки позивача була винесена за приписами КПК України 1960 року в 2011 році.

Якщо і взяти до уваги надану відповідачем постанову Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2017 року, то вбачається, що справа розглянута за приписами КПК 1960, Особа звільнена від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа закрита.

Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після закриття кримінального провадження арешт майна, застосований у кримінальному провадженні як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість. Арешт майна, після закриття справи стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали.

Позивач не був учасником кримінального провадження, постанова про накладення арешту на земельні ділянки позивача була винесена за приписами КПК України 1960 року в 2011 році, вимоги про звільнення майна з під арешту грунтуються на праві власності та виступають способом захисту зазначеного права і виникають з цивільних відносин, а тому мають вирішуватися судом цивільної юрисдикції, у зв`язку з чим відсутні підстави для закриття провадження (а.с.61-83).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2022 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Самань В.Г. про витребування доказів, відмовлено (а.с.36).

В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надійшла заява, в якій він просив справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 91).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився,направив клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с.89-90).

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Виходячи з цього, належного повідомлення відповідачів про час розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши відповідь на відзив представника позивача, відзив представника відповідача, клопотання, дослідивши матеріали у справі, приходить до висновку, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, а провадження підлягає закриттю, з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на земельні ділянки кадастровий номер 1:01:011:0044, площею 0,3340 га, та кадастровий номер 1:01:011:0043, загальною площею 0,3330 га, які знаходяться в с. Мархалівка, Васильківського району Київської області, накладений в період дії КПК України 1960 року (постановою про накладення арешту від 22.09.2011, к/с 400, начальником 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О.Стуковенков, кримінальна справа №400.

Як вбачається із наданої відповіді ГСУ Служби безпеки України від 15.07.2022 року, що кримінальну справу № 400 передана до суду у вересні 2012 року (Справа №1/1008/356/12 та Справа №372/5645/14-к) (а.с.96, 21).

Відповідно до постанови Обухівського районного суду Київської області від 07.04.2017 року звільнено ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_12 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, закрито.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь Українського науково-дослідного інституту соціальної техніки судових експертиз СБУ вартість проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи в сумі 1876 грн. та вартість проведеної по справі судово-технічної експертизи в сумі 4102 грн., а всього 5978 грн.

Речові докази по справі, вилучені під час досудового слідства, зберігати при матеріалах кримінальної справи.

Арешт, накладений на все майно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою від 30 вересня 2011 року, к/с 400, начальником 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБ України О. Стуковенковим (реєстраційний номер 11755366), скасовано (а.с.51-53, 92 -95).

Тобто у правовідносинах, з приводу яких звернувся до суду позивач, кримінальне провадження судом закрито у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що є неріабілітуючою обставиною.

Крім цього, згідно постанови суду та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом встановлено, щов рамках розслідування кримінальної справи №400було накладено арешт на земельні ділянки, документи, яких щодо визнання спірної земельної ділянки речовим доказом та постанови, начальника 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБ України О. Стуковенкова про накладення арешту на спірні земельні ділянки в рамках цієї кримінальної справи містяться у справі № 372/5645/14.

Відповідно до висновків викладених в п. 21.4 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року при розгляді справі №727/2878/19, якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року.

Разом з тим, у разі якщо спірне майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, клопотання про звільнення майна з-під арешту повинно розглядатись слідчим суддею за місцем досудового розслідування у кримінальному провадженні або судом під час судового розгляду. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі № 202/5044/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування або судового розгляду (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу).

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, або суд за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Частина шоста статті 9 КПК України 2012 року надає можливість застосування аналогії кримінального процесуального права, за якою визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу загальні засади застосовуються й у випадках, коли його положення не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження.

Суд при розгляді справи керується тим, що вказані правовідносини виникли за дії КПК України від 1960 року.

Порядок накладання арешту на майно та скасування арешту було урегульовано у статтях 126, 234 КПК України від 1960 року.

На підставі статті 126 КПК України 1960 року у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладення арешту на майно підлягало скасуванню постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям чинного КПК України 2012 року, норми якого більш детально регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України 2012 року завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини 4 статті 174 КПК України 2012 року суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Цією ж статтею власнику або іншому володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про його арешт, гарантовано право ініціювати скасування відповідного заходу перед слідчим суддею або судом (у разі здійснення судового розгляду справи по суті), якщо в подальшому у застосуванні арешту відпала потреба або його було накладено необґрунтовано. Обмежень щодо стадії процесу, на якій може бути заявлено відповідне клопотання, норми кримінального процесуального закону не містять.

Після набрання чинності КПК України від 2012 року, на час звернення до суду з цивільним позовом позивач мав право захистити свої права відповідно до норм КПК України, у порядку кримінального судочинства.

Таке право передбачене пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року, а саме, що питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду, розслідуються згідно з положеннями цього Кодексу.

Ця норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України від 2012 року, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Таким чином, оскільки у даному випадку судом встановлено, що арешт на земельні ділянки, було накладено постановоюначальника 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О.Стуковенков від 22.09.2011 року, в межах кримінальної справи №400, розпочатої у період дії КПК України 1960 року і такої, що на сьогоднішній день судовий розгляд, якої закінчений на підставі постанови Обухівського районного суду Київської області від 07.04.2017 року (Справа №372/5645/17-к) з нереабілітуючої обставин, то зняття такого арешту не може бути предметом позову у цивільному судочинстві та це питання слід вирішувати за правилами КПК України судом який ухвалив судове рішення.

Оскільки суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадках виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України (згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України) та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду, положення п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд вважає, що провадження по справі слід закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тим самим задовольнивши клопотання представника відповідача.

Керуючись статтями 255, 258-261, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника Головного слідчого управління Служби безпеки України в особі Служби безпеки України Ярко Олександра про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі запозовом ОСОБА_1 до Головного слідчого управління Служби безпеки України про зняття арешту з майна - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що це питання слід вирішувати за правилами КПК України 2012 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручене в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено 30.01.2023 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко