ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/620/15-ц Номер провадження 22-ц/814/3973/23Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Дорош А.І., Чумак О.В.,

секретаря Чемерис А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2023 року за заявою адвоката Шквир Сергія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року адвокат Шквир С.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Зазначав, що заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року ухвалено рішення у справі 552/620/15-ц, яким позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» задоволені, розірвано кредитний договір та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПП «Інтергруп» на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 953 765 грн. 95 коп. Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року заочне рішення від 03 червня 2015 року скасовано. 29 серпня 2017 року Київським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 552/620/15, який перебуває на виконані у приватного виконавця Скрипник В.Л.

Заявник вважає, що виконавчий лист виданий до набрання законної сили заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 рок, оскільки вказане рішення після видачі виконавчого листа було предметом апеляційного перегляду, за результатами якого Апеляційним судом Полтавської області прийнято постанову від 29 серпня 2018 року. Заявник стверджує, що датою набрання рішенням законної сили є саме 29 серпня 2018 року, а тому виданий 29 серпня 2017 року виконавчий лист № 552/620/15 є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2023 року у задоволенні заяви адвоката Шквир С.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржує заявник, який посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву. Наполягає на тій обставині, що датою набрання законної сили заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року є саме 29 серпня 2018 року.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 20215 року позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ПП «Інтергруп» про стягнення заборгованості та розірваня кредитного договору задоволені, розірвано кредитний договір та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ПП «Інтергруп» на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором, яка складає 953 765 грн. 95 коп.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 скасовано та в цій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 26 квітня 2017 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року скасовано та справу передано на новий розгляд.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 скасувано та в цій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня 2018 року заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 скасовано та в цій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 червня 2020 року постанову Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня 2018 року залишено без змін.

Таким чином, постановами апеляційної інстанції скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 552/620/15 від 03 червня 2015 року в частині задоволення позовних вимог до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в іншій частині рішення суду, а саме щодо стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ПП «Інтергруп» заборгованості за кредитним договором не було предметом ні апеляційного, ні касаційного перегляду.

Відмовляючи у задоволенні заяви пор заміну сторони виконавчого порвадження, суд першої інстанції виходив з того, що рішення в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Інтергруп» на користь Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» набрало законної сили 10 липня 2017 року, а тому виданий 29 серпня 2017 року Київським районним судом м. Полтави виконавчий лист № 552/620/15 є таким, що підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Так, звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листав таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на те, що виконавчий лист був виданий за рішенням, яке не набрало законної сили.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з такими доводами заявника.

Згідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 223 ЦПК України, у редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Стаття 319 ЦПК України, у редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення, визначає, що рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Так, встановлено, що у межах цивільної справи № 552/620/15 ухвалено заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року.

В подальшому вказане судове рішення, до набрання законної сили, було оскаржене в апеляційному порядку.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 скасовано та в цій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

Таким чином, датою набрання законної сили заочним рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року є саме 10 липня 2017 року, тобто день проголошення рішення Апеляційного суду Полтавської області.

Доводи скаржника щодо набрання законної сили рішенням після винесення постанови Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня 2018 року в межах апеляційного провадження 22-ц/786/1837/18 є безпідставними, оскільки на момент подачі ОСОБА_3 апеляційної скарги на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року, вказане рішення вже набрало законної сили, та в подальшому було скасовано лише в частині позовних вимог до ОСОБА_3 , а в іншій частині рішення не переглядалося та залишилось чинним.

Таким чином, на момент видачі виконавчого листа № 552/620/15 заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року вже набуло законної сили, а тому процесуально-правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: А. І. Дорош

О. В. Чумак