Справа № 712/9980/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Стеценко О.С., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за оплату житлово комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово комунальних послуг в сумі 39 477,29 грн. та витрат по оплаті судового збору у розмірі 248,10 грн.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши вказану заяву, суд виходить з такого.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно з ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У поданій до суду заяві про видачу судового наказу стягувач зазначає виникнення боргу з 01 лютого 2016 року по 01 січня 2020 року у сумі 19 943, 62 грн., заборгованості за теплову енергію та сум індексу інфляції, 3 відсотка річних за період з лютого 2019 року по лютий 2022 року у сумі 56 986, 84 грн., заборгованість з постачання теплової енергії за період з 01 лютого 2016 року по 01 січня 2020 року у сумі 13886,46 грн.

З заявою про видачу судового наказу заявник звернувся 22.11.2022, тобто за межами строку позовної давності, що свідчить про наявність спору про право.

Посилання заявника на те, що строк позовної давності переривався, повинні бути перевірені судом під час судового розгляду, що не відбувається під час наказного провадження. Отже вказані обставини свідчать про відсутність безспірного боргу.

Крім того, до стягнення заявлена сума боргу 39 477,29 грн.

Згідно наданого розрахунку достеменно перевірити вказану суму неможливо, оскільки заборгованість за постачання гарячої води складає 19 943,62 грн., заборгованість за постачання теплової енергії складає 13 886,44 грн. В «розрахунку заборгованості за теплову енергію та сум індексу інфляції, 3 відсотка річних» заборгованість складає 56 986, 84 грн. Вказане свідчить про відсутність безспірності боргу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

В даному випадку з заяви і доданих до неї документів вбачається спір, що за правилами п. 3 ч. 1 ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу. Тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, оскільки заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження.

Частиною ч. 2 ст. 164 ЦПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 165,166, 167, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово комунальних послуг в сумі 39 477,29 грн. та витрат по оплаті судового збору у розмірі 248,10 грн.

Копію ухвали разом із заявою та доданими до неї матеріалами надіслати заявнику.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстави передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, у неможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Роз`яснити заявнику комунальному підприємству теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, що внесена сума судового збору поверненню не підлягає. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Стеценко