Дата документу 07.11.2023 Справа № 318/757/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 318/757/20 Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1921/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» листопада 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Подліянової Г.С.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 року у справі за заявою Акціонерного товариства «МетаБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року АТ «МетаБанк» звернулось до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_3 та просило:

- визнати поважною причину пропуску строку пред`явлення виконавчих листів щодо ОСОБА_3 по справі за позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №32-27-07/0060-КН від 15.11.2007року;

- поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_3 , який виданий Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 27 лютого 2020 року по вказаній справі, в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «МетаБанк» заборгованість в сумі 55 774,54грн., встановивши новий строк для пред`явлення його до виконання;

- поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_3 , який виданий Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 27 лютого 2020 року по вказаній справі, в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «МетаБанк» судових витрат в розмірі 558,00 грн., встановивши новий строк для пред`явлення його до виконання;

- визнати поважною причину пропуску строку пред`явлення виконавчих листів щодо ОСОБА_1 по вказаній справі;

- поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 , який виданий Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 27 лютого 2020 року по вказаній справі, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «МетаБанк» заборгованість в сумі 55 774,54грн., встановивши новий строк для пред`явлення його до виконання;

- поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 , який виданий Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 27 лютого 2020 року по вказаній справі, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «МетаБанк» судових витрат в розмірі 558,00 грн., встановивши новий строк для пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року заяву задоволено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2023 року заяву залишено без задоволення.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви зазначив, що в апеляційний скарзі та в судовому засіданні 15 червня 2023 року в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя він до закінчення судових дебатів зробив заяву, що докази, які підтверджують надання адвокатом Іванченко А.В. правничої допомоги ОСОБА_1 буде надано протягом 5 днів після ухвалення судового рішення, які просив стягнути з AT «МетаБанк», шляхом винесення додаткового рішення у даній справі.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу було надано копію договору про надання правничої допомоги б/н від 19 січня 2022 року, ордер серії АН №1065093 від 03 лютого 2022 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5149 від 30 серпня 2018 року.

В додатковій угоді №1 від 19 січня 2022 року сторони визначили порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката Іванченко А.В. у фіксованому розмірі 10 000 грн.

19 червня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Іванченко А.В. погоджено та підписано акт приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги), згідно з яким було надано наступні послуги: вивчення судової практики, визначення та погодження із клієнтом правової позиції у справі №318/757/20; підготовка, складення та подання до Запорізького апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року; підготовка, складення та подання до Запорізького апеляційного суду заяви про призначення справи в режимі відеоконференції від 20 квітня 2023 року; участь адвоката у судовому засіданні у справі №318/757/20 у Запорізькому апеляційному суді дистанційно, через відеоконференцію; участь адвоката у судовому засіданні у справі №318/757/20 у Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя дистанційно, через відеоконференцію.

На підставі зазначеного просив стягнути з АТ «МетаБанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

АТ «МетаБанк» подало заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, в яких зазначило, що згідно з договором про надання правничої допомоги від 19 січня 2022 року адвокат бере на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу клієнту у справі № 318/757/20 щодо оскарження ухвали від 04 вересня 2020 року Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів, представник не зверталась до суду апеляційної інстанції про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача при розгляді справи в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя не надавала заяви по суті справи, в яких був би зазначений попередній розрахунок суми судових витрат, які були понесені та які очікується понести в зв`язку з розглядом справи в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя, договір від 19 січня 2022 року не стосується розгляду справи в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя, докази сплати гонорару, який повинен бути сплачений протягом 30 днів з дня прийняття судом рішення у справі, не надані, розмір витрат не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності складності справи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

АТ «МетаБанк» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не надавалась заява по суті справи, в якій був би зазначений попередній розрахунок витрат, які було понесені та які очікується понести в зв`язку з розглядом справи Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що питання щодо розподілу судових витрат, викладене в апеляційній скарзі, в тому числі і щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягає вирішенню судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що в квітні 2020 року АТ «МетаБанк» звернулось до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_3 .

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року заяву АТ «МетаБанк» задоволено.

03 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року, в якій зазначив орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. (а.с.50 зворот).

До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучено договір про надання правничої допомоги від 19 січня 2022 року, укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Іванченко А.В., згідно з яким адвокат бере на зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту у справі №318/757/20 щодо оскарження ухвали від 04 вересня 2020 року Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів; адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів клієнта в суді першої інстанції, апеляційної інстанції та Верховному Суді з всіма правами, якими наділений законом клієнт; виплата адвокату гонорару та компенсація витрат здійснюється відповідно до додаткової угоди, що є невід`ємною частиною цього договору (т. 1 а.с. 55).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 1 а.с. 119).

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року № 49/0/9-22 територіальна підсудність справ Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області визначена за Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2023 року заяву АТ «МетаБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання залишено без задоволення (т. 1 а.с. 141).

20 червня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 направив до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя заяву про ухвалення додаткового рішення (т. 1 а.с. 145).

До заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 долучив додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 19 січня 2022 року, згідно з умовами якої сторони погодили оплату гонорару адвоката у фіксованому розмірі 10000 грн., та акт приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 19 червня 2023 року (т. 1 а.с.151, 152).

Згідно з актом приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 19 червня 2023 року були надані наступні послуги: вивчення судової практики, визначення та погодження з клієнтом правової позиції у справі, підготовка, складання та подання до Запорізького апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року, підготовка, складання та подання до Запорізького апеляційного суду заяви про призначення справи в режимі відеоконференції від 20 квітня 2023 року, участь адвоката в судовому засіданні у Запорізькому апеляційному суді, участь адвоката в судовому засіданні в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 квітня 2023 року ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином при прийняття постанови у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для вирішення питання про судові витрати.

Оскільки розподіл судових витрат відбувається за результатами розгляду справи по суті, саме на Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя як суд, що прийняв остаточне судове рішення за заявою АТ «МетаБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_3 , покладено обов`язок здійснити розподіл судових витрат, понесених учасниками справи протягом її розгляду в усіх інстанціях.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що докази повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області відсутні, поштова кореспонденція суду на адресу ОСОБА_1 повернулась з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання» (т. 1 а.с.32).

Першою заявою по суті від ОСОБА_1 є апеляційна скарга на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2020 року, де він зазначив орієнтовний розрахунок суми судових витрат в розмірі 10 000 грн.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушені передбачені ч. 1 ст. 134 ЦПК України вимоги щодо подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема: договір про надання правничої (правової) допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо); документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо), а також документи на підтвердження надання адвокатом та отримання клієнтом професійної правничої допомоги (акт приймання-передачі), із детальним описом вчинених ним відповідних дій (не тільки щодо участі в судових засіданнях, а інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, зокрема, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо). Зазначені витрати позивача мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» суд виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів звертає увагу, що у цій справі розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 28 липня 2021 року у справі №552/1171/19, провадження №61-21579св19.

Суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22).

В суді першої інстанції АТ «МетаБанк» посилалось на те, що розмір витрат не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності складності справи.

Оцінюючи характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, з урахуванням заперечень АТ «МетаБанк», колегія суддів дійшла висновку, що заявлені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 5 000 грн.

З огляду на зазначене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та стягнення з АТ «МетаБанк» на користь ОСОБА_1 судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою Акціонерного товариства «МетаБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «МетаБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 листопада 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: Г.С. Подліянова

І.В. Кочеткова