ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/6456/13-ц Номер провадження 88-ц/814/4/23 Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Зайцева В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 11 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Босенко М.О., комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

15.02.2012 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 22.02.2011 між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_8 , і ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М.О. за реєстровим номером 197; витребувати спірну квартиру з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на її, ОСОБА_3 , користь; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру; визнати за нею, позивачем, право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8 , але не оформив спадкові права.

В обґрунтування позову зазначила, що є дочкою ОСОБА_9 та онукою ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_8 у встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_9 звернувся до Восьмої харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу. До складу спадщини після смерті ОСОБА_8 входить, зокрема, спірна квартира.

Однак, під час оформлення спадкових прав ОСОБА_9 дізнався, що вказана квартира не належить ОСОБА_8 , оскільки 22.02.2011 була відчужена ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_8 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. від 17.11.2010 за реєстровим №1544, на користь ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М.О.

Отже спірна квартира відчужена на підставі договору купівлі-продажу вже після смерті довірителя (через 20 днів), тому ОСОБА_5 , достеменно знаючи про смерть свого довірителя, не мав права укладати оспорюваний правочин, адже його повноваження як представника припинилися.

Оскільки ОСОБА_9 був єдиним, хто прийняв спадщину після смерті свого батька, а вона, ОСОБА_3 , - єдиний спадкоємець, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Комінтернівський районний суд м. Харкова від 25.02.2019 позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 22.02.2011, укладений між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_8 , і ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. за реєстровим номером 197.

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 .

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на вказану квартиру.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9 , який спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняв, але не встиг оформити.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що позивач, як спадкоємець майна за законом, довів, що спірна квартира без законних на те підстав була відчужена сторонньою особою, яка не мала на це права та підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11.06.2019 рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.02.2019 в частині задоволення позовних вимог про витребування квартири АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги залишено без задоволення. В іншій частині рішення залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.02.2011, скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру та визнання за ОСОБА_3 право власності на цю квартиру, суд апеляційної інстанції визнав встановленим, що ОСОБА_9 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_8 , а ОСОБА_3 - є єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9 , тобто позивач є спадкоємицею всього майна, що належало її діду ОСОБА_8 , в тому числі, і спірної квартири.

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 11.06.2019. Заява вмотивована тим, що зі змісту рішення та постанови апеляційного суду, про перегляд якої заявлено, убачається, що суд не дослідив підстави набуття ОСОБА_8 право власності на спірну квартиру, не надав оцінки його правовстановлюючому документу, та не встановив, чи дійсно спадкоємці, які звернулися з цим позовом, мають право на спадкування спірної квартири.

Зазначає, що згідно договору купівлі-продажу від 22.02.2011 за реєстровим номером 197, укладеним між продавцем ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_8 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. від 17.11.2010 за реєстровим номером 1544, і покупцем ОСОБА_6 , убачається, що спірна квартира належить ОСОБА_8 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.12.2010 (справа №2-379/10), зареєстрованого у КП «ХМБТІ» 14.02.2011 реєстраційний №32891337 номер запису П-3-8855 в книзі 1. Однак із відповідей Комінтернівського районного суду м.Харкова відомо, що рішення від 14.12.2010 у справі №2-379/10 не існує та ніколи не існувало, його навіть не має у реєстрі судових рішень. Тобто, на момент ухвалення рішення, яким закінчено розгляд справи, існувала обставина про те, що право власності за ОСОБА_8 не було визнано на підставі рішення суду, а отже, існувала обставина, яка не була відома на час розгляду цієї справи, а також не була встановлена судом, та є нововиявленою.

Із наведених підстав ОСОБА_2 , інтереси якої представляв ОСОБА_12 , просила переглянути постанову Харківського апеляційного суду від 11.06.2019 за нововиявленими обставинами та скасувати це рішення суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.10.2020 до участі у справі залучено ОСОБА_1 як сингулярного правонаступника ОСОБА_3 , оскільки відповідно договору купівлі-продажу від 13.01.2020, остання продала спірну квартиру ОСОБА_1 та за нею зареєстровано цей об`єкт нерухомості, що підтверджується відповідною інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.01.2021 прийнято відмову ОСОБА_13 , як представника ОСОБА_2 , від заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 11.06.2019 в частині скасування рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.02.2019 щодо витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 16.06.2021 постанову Харківського апеляційного суду від 11.06.2019 в частині залишення без змін рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.02.2019 скасовано за нововиявленими обставинами та в цій частині ухвалив нове рішення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.02.2019 в частині визнання недійсним договору від 22.02.2011 купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_8 , і ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М.О. за реєстровим номером 197, скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , визнання за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9 , який спадщину після ОСОБА_8 прийняв, але не встиг оформити - скасовано та у задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

Постанова апеляційного суду вмотивована тим, що та обставина, що ОСОБА_8 не був власником спірної квартири на час смерті, не була відома заявниці та суду на час розгляду справи - є істотною, оскільки за встановлених обставин відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_3 .

Постановою Верховного Суду від 26.01.2022 задоволено касаційну скаргу адвоката Чумака Р.В., як представника ОСОБА_1 ; постанову Харківського апеляційного суду від 16.06.2021 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.02.2022 справа за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 11.06.2019 призначено до судового розгляду.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 указану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

У суді апеляційної інстанції представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Зайцев В.В. заперечив доводи заяви, просив залишити її без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 11.06.2019 залишити без змін.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про перегляд судового рішення, апеляційний суд встановив такі обставини.

Згідно із витягом №28992773 про державну реєстрацію прав, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 14 лютого 2011 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Довіреністю від 17 листопада 2010 року, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. за реєстровим №1544, ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси, зокрема в бюро технічної інвентаризації, нотаріальній конторі з питання продажу або обміну належної йому квартири АДРЕСА_1 . Строк дії довіреності складає 6 місяців та вона була дійсна до 17 травня 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , спадкоємцем якого є ОСОБА_9 , який 09 червня 2011 року звернувся до Восьмої Харківського державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (спадкова справа №429/2011, номер у спадковому реєстрі 51269181).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_9 , спадкоємцем якого є дочка ОСОБА_3 , яка 17 травня 2016 року звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. за реєстровим №197, ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_8 на підставі довіреності, посвідченої тим же приватним нотаріусом 17 листопада 2010 року за реєстровим №1544, продав, а ОСОБА_6 купив квартиру АДРЕСА_1 .

30 березня 2011 року на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Босенко М. О. за реєстровим №355, ОСОБА_6 продав спірну квартиру ОСОБА_4

17 квітня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л. П. за реєстровим №1318, ОСОБА_4 продала вказану квартиру ОСОБА_2 .

Також судом установлено, що ОСОБА_8 і ОСОБА_14 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1991 року. ОСОБА_14 є донькою ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання зазначено: АДРЕСА_3 .

Таким чином, на час своєї смерті ОСОБА_14 була зареєстрована та проживала з ОСОБА_8 за однією адресою: АДРЕСА_2 , а тому він є таким, що прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_14 .

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харків від 14 грудня 2010 року (справа №2-379/10).

Відповідно до інформації, викладеної Комінтернівським районним судом м. Харкова у листі від 05 травня 2020 року, у провадженні суду перебувала та була розглянута цивільна справа №2-379/10 за позовом ОСОБА_16 до ОСОБА_17 про поновлення строку для прийняття спадщини. ОСОБА_8 і ОСОБА_18 не були учасниками цієї справи.

Також суд повідомив, що у 2010 році за №2-6494/10 зареєстрована справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_18 про встановлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 . У 2010 році справа не була розглянута, а перереєстрована у 2011 рік за №2-739/11. Позовна заява ОСОБА_8 про визнання права власності у порядку спадкування за законом ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2011 року залишена без розгляду. Матеріали справи №2-739/11 знищено згідно з Переліком судових справ, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 11 лютого 2010 року №22.

Верховний Суд, скасовуючи постанову Харківського апеляційного суду від 16.01.2021, якою було задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, зазначив, що відсутність чи наявність рішення суду, на підставі якого за ОСОБА_8 визнано право власності на спірну квартиру може вплинути на результат розгляду цієї справи лише за умови встановлення судом відсутності у нього спадкових прав на цю квартиру після смерті дружини, адже не оформлення у встановленому законом порядку таких прав не свідчить про те, що ОСОБА_8 їх не мав, та не свідчить про відсутність у ОСОБА_3 спадкових прав на цю квартиру та можливість оскарження оспорюваного правочину.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, щов установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2021 року у справі №9901/424/18 (провадження № 11-173заі21).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 листопада 1999 року).

Відповідачка ОСОБА_2 заявила про перегляд судового рішення апеляційного суду за нововиявленою обставиною, якою вважає відсутність рішення суду про визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_8 , про що вона дізналася із відповіді Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Полтавський апеляційний суд у процесі розгляду справи, з огляду на мотиви та висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 26 січня 2022 року, для перевірки вказаних обставин, витребував відповідну інформацію з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» щодо власника квартири АДРЕСА_1 ; із Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо осіб, зареєстрованих у вказаній квартирі на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 . ОСОБА_15 ; із 5-ої Харківської державної нотаріальної контори щодо спадкових справ після смерті ОСОБА_15 та ОСОБА_14 /а.с.219 т.5/

Департамент реєстрації Харківської міської ради надав копію картки з питань реєстрації фізичних осіб за адресою спірної квартири, відповідно до якої у цій квартирі були зареєстровані: ОСОБА_15 - з 16.05.79 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_14 з 09.04.80 по 17.05.1995./а.с.225 т.5/

Згідно наявних архівних матеріалів інвентаризаційної справи первинно реєстрацію права приватної власності на кв. АДРЕСА_1 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» проведено за ОСОБА_15 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1995, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р.№3-95-36959. За заявою ОСОБА_14 для оформлення спадкової справи після померлої ОСОБА_15 29.07.1998 було видано дублікат вказаного свідоцтва./а.с.227-229 т.5/

П`ята Харківська державна нотаріальна контора свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_15 та ОСОБА_14 не видавалося./а.с.230 т.5/

Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора надіслала копію спадкової справи №528/1998 ОСОБА_15 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка була відкрита в Сьомій Харківській державній нотаріальній конторі. Згідно матеріалів цієї справи заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 матері ОСОБА_15 подала дочка ОСОБА_14 , на підставі якої заведено спадкову справу. Свідоцтво про право нас спадщину не видавалося. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_14 заяви про прийняття спадщини відсутні, спадкова справа не заводилася.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_8 , який перебував у шлюбі та проживав із дружиною ОСОБА_14 у спірній квартирі, спадкові права на яку належали останній, однак не були оформлені, фактично прийняв спадщину після смерті дружини, а тому сама по собі відсутність рішення суду про визнання за ОСОБА_8 права власності на спірну квартиру в порядку спадкування не свідчить про відсутність у ОСОБА_3 спадкових прав на цю квартиру та наявності підстав для оскарження оспорюваного правочину.

Інші доводи заяви викладеного не спростовують. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 11.06.2019 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.423,427, 429 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 11 червня 2019 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняттята може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 31.10.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов