Справа № 523/5486/22
Провадження №2/523/1374/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" січня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої - судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/5486/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення аліментів на утримання дитини, позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що позивач ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.09.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) Виконавчим комітетом Новодружевської міської ради Луганської області було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області, шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

З 2014 року дитина ОСОБА_5 та її мати ОСОБА_3 проживали разом. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті матері, дитина ОСОБА_5 мешкає із бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_6 . Батько дитини ОСОБА_2 з раннього дитинства не приділяє жодної уваги доньці, не спілкується, не вітає на свята та дні народження, не хвилюється за її життя та здоров`я, жодного разу не надав матеріальної допомоги та не приймав участі у її вихованні та розвитку. Позивачка та її чоловік створюють всі необхідні умови для розвитку та освіти онуки ОСОБА_5 .

Оскільки, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виховання своєї доньки, не приймає жодної участі в житті дитини, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, та в цілому не виконує свої батьківськи обов`язки по догляду за дитиною, всю турботу про дитину позивачка несе самостійно, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд констатує, що до відкриття провадження у справі позивачем ОСОБА_1 було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог. Так, в уточненій позовній заяві позивачка просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, призначити ОСОБА_1 опікуном неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 27.06.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.12.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Одна, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, та просить суд провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України (sv.od.court.gov.ua). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - Тормоса Т. в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України № 6 від 06.04.2022 року. (а.с. 12)

22.09.2011 року між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 59, внаслідок чого ОСОБА_7 змінила дошлюбне прізвище на ОСОБА_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про шлюб від 22.09.2011 року. (а.с. 13)

Від даного шлюбу народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого 26.01.2012 року. (а.с. 14)

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області, шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

З 2014 року малолітня дитина ОСОБА_5 та її мати ОСОБА_3 проживали разом.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 22.03.2022 року. (а.с. 15)

Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_5 проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Дана обставина відповідачем спростована не була.

І. Висновок суду щодо позовної вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини.

З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.12.2022 року № 01-05-3/342 вх, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном над дитиною.

Також вищевказаним висновком встановлено, що в телефонній розмові 27.09.2022 року, ОСОБА_2 повідомив, що на даний момент проживає з дружиною та її дітьми в Київській області, точну адресу назвати відмовився. ОСОБА_2 було повідомлено, що в Суворовському районному суд ім. Одеси розглядається питання про позбавлення батьківських прав відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході бесіди ОСОБА_2 повідомив, шо у зв`язку з занятістю на роботі не має можливості спілкуватися з донькою, категорично проти позбавлення його батьківських прав, але документів, що підтверджували би його участь у вихованні дитини не надав.

На даний момент малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із дідусем ОСОБА_6 та бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заяви вчителя початкових класів ЗОШ № 23 Скомської Н.П. від 11.04.2022 року, учениця, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчалась у школі № 23 з 2018 року по 2021 рік. З першого до третього класу ОСОБА_8 була її класним керівником. На протязі всього навчання дівчинки у школі, класний керівник мала спілкування лише з бабусею ОСОБА_1 і дідусем ОСОБА_6 . Батько, ОСОБА_2 , ніколи школу не відвідував, телефонної розмови з ним не відбувалося жодного разу.

Малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Одеському НВК «Морський ліцей - ОЗОШ № 24 І-ІІІ ступенів» з 1 вересня 2021 року. За час навчання, успіхами дитини цікавилася мати, у вересні та жовтні вона відвідувала батьківські збори, підтримувала тісний зв`язок з класним керівником. Наразі вихованням та навчанням дівчинки займається бабуся, яка часто буває в школі, цікавиться успіхами дитини, що підтверджується наявною в матеріалах справи Характеристикою виданої Одеським НВК «Морський ліцей - ОЗОШ № 24 І-ІІІ ступенів» від 12.04.2022 року.

Під час бесіди проведеної з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дівчинка повідомила, що не знає свого батька, він ніколи не цікавився її справами, не намагався з нею зустрітися чи зателефонувати. В результаті бесіди, малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала свою згоду щодо оформлення ОСОБА_1 опіки відносно неї.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є бабусею з боку матері малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявила бажання оформити опіку відносно своєї малолітньої онучки та надала відповідний пакет документів.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5138- від 07.04.2022 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту населення у Суворовському районі, отримує допомогу переміщеним особам на проживання, матеріально та житлом забезпечена.

Відповідно до Медичного висновку, наданого ТОВ «Центр сімейної медицини «Академіка» ОСОБА_1 протипоказань проти оформлення опіки на дитиною немає.

Відповідно до Довідок КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради №№ 236,286 від 25.05.2022 року, згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру ОСОБА_1 не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку.

Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради в Суворовському районі проведено обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , в результаті якого було складено відповідний акт та з`ясовано, що в помешканні створені всі умови для повноцінного розвитку та виховання дитини. В наявності необхідні меблі та побутова техніка.

Згідно з листом Центру соціальних служб Одеської міської ради № 04/01-1655 від 19.07.2022 року, фахівцями із соціальної роботи ВСР ЦСС ОМР у Суворовському районі здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 , складено акт оцінки потреб. Родина ОСОБА_1 не перебуває на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Під соціальним супроводом не перебуває.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державної реєстрації Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, право власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не зареєстроване.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно принципів, закріплених ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно приписів ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Так, Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Під час розгляду даної справи суд дійшов обґрунтованого висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно, воно має законну мету у розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Статтею 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

При цьому, встановленні під час розгляду даної справи обставини переконують суд у тому, що відповідач ОСОБА_2 взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо своєї малолітньої дитини. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, зазначені обставини дають суду обґрунтовані підстави для переконання, що через тривалий час окремого проживання між відповідачем та дитиною втрачено родинні зв`язки та розуміння її вікових психологічних особливостей. Батько дитиною не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дитини, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками.

Крім того, така поведінка батька суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Вказані принципи відповідач, як батько, нехтує, оскільки ухиляється від виконання своїх обов`язків батька по вихованню малолітньої дитини.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не займається її вихованням, не піклується, матеріально не забезпечує, під час розгляду справи не проявив інтересу до стану її здоров`я, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком малолітньої дитини, а тому суд вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до приписів ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання, однак, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України).

ІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про призначення опікуном малолітньої дитини ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 243 СК України, опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Як в рішенні було вище зазначено, під час бесіди проведеної з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 остання надала свою згоду щодо оформлення ОСОБА_1 опіки відносно неї.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є бабусею малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.12.2022 року № 01-05-3/342 вх, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виходячи зі змісту ст. 63 ЦК України та ст. 244 СК України, опікуном або піклувальником дитини може бути повнолітня фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Частиною 4 статті 167 СК України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина-сирота - це дитина, в якої померли чи загинули батьки, а також діти, позбавлені батьківського піклування, це зокрема діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав.

Оскільки судом задоволені позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки, суд враховуючи інтереси малолітньої дитини, прийшов до висновку про доцільність призначення її опікуном бабусю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

А тому, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягають задоволенню.

Згідно приписів ст. 191 ч. 1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2022 року.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

На підставі ст.ст. 164, 166, 170, 182, 183 СК України, ст.ст. 60, 63 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 81, 141, 247, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення аліментів на утримання дитини, позбавлення батьківських прав та призначення опікуна - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити над малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опіку та призначити її опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомо, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2022 року та до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі в розмірі 992/дев`ятсот дев`яносто дві/грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 992/дев`ятсот дев`яносто дві/ грн. 40 коп.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомо, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, місцезнаходження: 65025, м. Одеса, пр-т. Добровольського, буд. 106.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 - 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Повний текст рішення складено 17 січня 2023 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер