21.12.2023 Єдиний унікальний номер 205/9216/23
Номер провадження: 2/205/3081/2023
21 грудня 2023 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - Позивач)звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з ОСОБА_2 (далі - Відповідач) перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2000 року по 09 вересня 2010 року. Від шлюбних стосунків мають неповнолітню дитину: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .З 02 липня 2009 року позивач зазначає, що вона з відповідачем проживає окремо, шлюбні - сімейні відносини не підтримуємо, спільного господарства не веде. Відповідач не цікавиться життям дитини та не приймає участі у вихованні. Згідно довідки №1174 про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1
У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, у судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, та винести рішення на розсуд суду, зазначивши, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час розгляду справи в суді виповнилось 16 років, відповідно до ст. 160 СК України дитина може самостійно визначає місце свого проживання.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про відмову у задоволені позовних вимог з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 11 листопада 2000 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 11.11.2000 року, актовий запис № 739.
Матеріалами справи підтверджено, що від шлюбних стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну неповнолітню дитину: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 43.
Матеріалами справи також підтверджено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 09 вересня 2010 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, яке набрало чинності 21.09.2010 року.
Судом встановлено, що неповнолітня дитина: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований разом із матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 1174 про реєстрацію місця проживання особи від 26.09.2021 року.
В даному випадку, до суду звернулася мати дитини, з якою тривалий час, зі згоди батька, проживає дитина.
Будь-яких доказів того, що відповідач намагався визначити місце проживання дитини разом з ним матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що між сторонами існує спір з приводу місця проживання такої дитини.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Отже, у спорах між батьками про визначення місця проживання дитини до 14 років сама дитина через своїх батьків, усиновлювачів, опікунів чи інших осіб, визначених законом, не може виступати позивачем чи третьою особою із самостійними вимогами. Такі спори є спорами між батьками щодо визначення місця проживання дитини, при вирішенні яких дитина, яка може висловити свою думку, з урахуванням ст. 171 СК України та ст. 12 Конвенції про права дитини, висловлює свою думку та бажання щодо проживання разом з одним із батьків.
Разом і з цим, відповідно до частини третьої статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями частини 2 статті 29 ЦК України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.
З урахуванням зазначеного, враховуючи, що на момент подачі позову та розгляду справи по суті неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося 16 років, суд вважає, що відсутні підстави для визначення судом місця проживання дитини з матір`ю, оскільки така дитина досягла того віку, коли самостійно має право визначати свої місце проживання.
В даному випадку втручання суду у приватне життя дитини такого віку щодо визначення її місця проживання на невизначений строк може призвести до порушення її ж права самостійно визначати в будь-який час на власний розсуд з ким із батьків вона бажає проживати.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі за №753/6498/15-ц та від 30.01.2023 у справі за №710/1678/18.
Також судом встановлено, що спір між батьками щодо місця проживання дитини відсутній, дитина мешкає разом із матір`ю. протягом тривалого часу без будь-яких перешкод зі сторони батька.
Отже, оцінюючи вищенаведене у своїй сукупності, з урахуванням того, що на теперішній час дитині сторін - сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 16 років, суд вважає позов безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку із чим у його задоволенні слід відмовити.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,19,81,133,141, 274-279, 354-355 ЦПК України, ст.141, 150, 155, 157, 161, СК України, Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, суд -
2. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.