Провадження № 22-ц/812/1132/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 жовтня 2023 року м. Миколаїв

справа № 487/8650/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Яворської Ж.М.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Універсал банк»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 04 серпня 2023 року суддею Темніковою А.О., в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено того ж дня), у цивільній справі за позовом

Акціонерного товариства «Універсал банк» до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У грудні 2021 року АТ «Універсал банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 18 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Анкетою-заявою визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір).

Кредит ОСОБА_1 отримав на умовах проекту monobank, за яким клієнтам відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Підписавши Анкету-заяву ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 70000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, банк просив стягнути з нього заборгованість, яка виникла станом на 14 вересня 2021 року, за тілом кредиту 116 359, 59 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що не підписував Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк», а також будь-яких витягів з цих Умов. Після підписання анкети-заяви від 18 травня 2018 року йому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 70 000 грн. та саме ця сума є тілом кредиту. Сума боргу у 116 359, 56 грн. вказана з урахуванням відсотків за користування кредитним лімітом, що на його думку є незаконним, оскільки не передбачене анкетою-заявою.

Також відповідач посилався на відсутність в матеріалах справи ліцензії АТ «Універсал банк».

У відповіді на відзив банк зазначав, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Кредитний ліміт ОСОБА_1 дійсно складає 70 000 грн. Відповідно до пункту 3 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг підписанням договору відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Заборгованість за кредитом складає 116 359, 59 грн., з яких 70 000 грн. повністю використаного кредитного ліміту та 46 359, 59 грн. овердрафту (мінусу по картці), який утворюється в разі, коли на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості. У такому випадку заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці.

У відповіді на відзив відповідач зазначав, що всі надані позивачем докази є неналежними та недопустимими, у зв`язку з чим у задоволенні позову має бути відмовлено.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2023 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал банк» стягнуто заборгованість, яка виникла станом на 14 вересня 2021 року, у розмірі 15 908, 94 грн. та 310, 67 грн. судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване недоведеністю обумовлення сторонами у письмовому вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також відсутністю в анкеті заяві погоджених строків сплати періодичних платежів та строку повернення кредиту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі банк просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дослідив механізму отримання банківських послуг відповідачем та процедури його ознайомлення з Умовами та правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами банку, таблицею розрахунку вартості кредиту та паспортом споживчого кредитування.

Підписуючи анкету-заяву, клієнт підтвердив, що до укладення договору був в електронній/письмовій формі ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними.

Про те, що саме ці умови і правила розумів відповідач, підписуючи анкету-заяву, свідчить підписання ним електронного договору з дотриманням правил ЗУ «Про електронну комерцію».

Також банк посилався на обґрунтованість розміру кредитної заборгованості, оскільки він відповідає діючім в АТ «Універсал банк» Умовам і правилам надання банківських послуг.

Крім цього апелянт вважав безпідставним посилання суду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначав, що суд першої інстанції, у відповідності з приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України, застосував практику Верховного Суду, зокрема постанову від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20.

Доводи апелянта вважав необґрунтованими та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 18 травня 2018 року на підставі договору, укладеного з Акціонерним товариством «Універсал банк», позичальник ОСОБА_1 отримав кредит згідно з визначеним банком 18.05.2018 року кредитним лімітом у розмірі 10 000 гривень шляхом зарахування на поточний рахунок № НОМЕР_2 та видачею кредитної картки «Чорна картка» за № НОМЕР_1 зі строком дії до 08/24.

Станом на момент звернення до суду договір є діючим.

З наданої банком виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що з 21.05.2018 року відповідач почав активно користуватися кредитними коштами.

Згідно довідки банку про розмір встановленого кредитного ліміту ОСОБА_1 збільшувався через мобільний застосунок з 30.10.2018 року - до 20 000 грн., з 09.01.2019 року - до 35 000 грн., з 12.04.2019 року - до 50 000 грн. та з 03.06.2019 року - до 70 000 грн.

Пред`явивши позов про стягнення з ОСОБА_1 116 359, 59 грн., банк визначив цю заборгованість як тіло кредиту, проте, з наданих банком доказів вбачається, що тілом кредиту за даним договором є 70 000 грн. кредитного ліміту, а 46 359, 59 грн. є сума овердрафту, яка становить мінус по карті.

Овердрафт мінус 46 359 гривень 59 копійок, згідно пояснень позивача, виник внаслідок збільшення суми заборгованості при відсутності на рахунку клієнта власних коштів для погашення вже наявної заборгованості.

З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах. При цьому банк здійснював автоматичне списання коштів на погашення процентів за користування кредитом, та, у разі відсутності на рахунку власних коштів позичальника, зараховував їх як овердрафт.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина друга статті 638 ЦК України).

Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію"(далі - Закон), згідно зі статтею 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, враховуючи, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень, викладене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України "Про електрону комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

У своєму позові АТ "Універсал Банк" посилається на те, що 18 травня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач у справі погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Факт підписання самої анкети-заяви від 18 травня 2018 року відповідачем визнається та не оспорюється.

Проте, наявні в матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг ОСОБА_1 не підписані, а тому, згідно з роз`ясненнями, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.

Підписана відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги.

У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ "Універсал Банк", Тарифів, їх підписання відповідачем відповідно до статті 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами та Тарифами.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що вказані Правила та умови кредитування не є складовою кредитного договору від 18 травня 2018 року, укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви.

Предметом позову АТ "Універсал Банк", зокрема, є стягнення заборгованості за тілом кредиту, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а також виходячи з вимог частини 2статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Звертаючись до суду з позовом, банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості станом на 14 вересня 2021 року. При цьому, як випливає з наданого позивачем розрахунку заборгованості, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, комісії та неустойки за прострочення виконання зобов`язань, про що зазначалось вище, АТ "Універсал Банк" здійснювалось нарахування та списання відсотків, не відповідно до положень частини 1статті 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 38,4% (поточна ставка) та 76,8 % (прострочена ставка) за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості.

За період з 31 березня 2019 року по 01 березня 2021 року банком нараховано 54 091, 06 грн. відсотків за користування кредитними коштами. Ця ж сума зазначена у розрахунку, як сплачені відповідачем ОСОБА_1 відсотки.

Проте, як зазначає сам банк у своїй позовній заяві, визначаючи суму кредитної заборгованості за тілом кредиту у 116 359, 59 грн., позивач самовільно включив в неї нараховані відсотки, внаслідок чого банком збільшено заборгованість за тілом кредиту.

При цьому, з наданої банком виписки по картковому рахунку, де відображено рух коштів по рахунку, з урахуванням знятих позичальником та повернутих на рахунок коштів, вбачається, що за період з 21 травня 2018 року по 31 жовтня 2020 року ОСОБА_1 заборгував банку 41 360 грн.

Протягом цього ж періоду банком безпідставно нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами.

У період з 31 жовтня 2020 року по 01 березня 2021 року ОСОБА_1 коштів на рахунок не вносив, а банк протягом цього часу списував з рахунку щомісячні платежі та відсотки за користування кредитом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила обслуговування фізичних осіб, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір та сплату процентів, відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, надані банком Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank та тарифи банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17).

Отже, прийшовши до висновку про безпідставність нарахування позичальнику процентів за користування кредитом та встановивши, що фактично позичальник ОСОБА_1 отримав з кредитного рахунку, з урахуванням повернутих коштів, - 41 360 грн., колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача саме цю суму.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що викладені у вищевказаній постанові висновки Великої Палати Верховного Суду не можуть бути застосовані до правовідносин сторін у даній справі з огляду на відмінності порядку укладання кредитних договорів в АТ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк» в рамках проекту monobank, - оскільки таке суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 травня 2022 року у справі №697/302/20.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами, проте припустився помилки при визначенні суми, яка фактично була отримана позичальником.

Не маючи належних доказів про отримання ОСОБА_1 коштів в сумі саме кредитного ліміту у розмірі 70 000 грн., суд першої інстанції безпідставно погодився з таким твердженням позивача.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні зі збільшенням суми стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал банк» з 15 908, 94 грн. до 41 360 грн.

Отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі апеляційної скарги, що у даному випадку складає 2 017, 18 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2023 року змінити, збільшивши стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості з 15 908, 94 грн. до 41 360 (сорока однієї тисячі трьохсот шістдесяти) грн., та судових витрат з 310, 67 грн. до 2 017, 18 (двох тисяч сімнадцяти) грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

Ж.М.Яворська

---------------------------------

Повну постанову складено 19 жовтня 2023 року