У Х В А Л А

19 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 751/5714/22

провадження № 61-9314ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 , подану адвокатом Кравченком Володимиром Володимировичем, на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (далі- АТ «ОТКЕ») з позовом, просила стягнути з АТ «ОТКЕ» на її користь невиплачену заробітну плату у розмірі 551 355,54 грн, яка складається з: 219 444,76 грн - сума недонарахованого і невиплаченого посадового окладу; 97 974,33 грн - сума ненарахованої і невиплаченої надбавки; 87 854,31 грн - сума ненарахованої і невиплаченої премії; 106 162,85 грн - сума ненарахованої і невиплаченої надбавки за безперервний стаж; 32 256,00 грн - сума ненарахованої і невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення; 7 663,29 грн - сума неправомірно зменшеної суми вихідної допомоги при звільненні; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 з 22 травня 1996 року працювала в АТ «ОТКЕ». 26 вересня 2022 року звільнена з посади фахівця супроводу звернень споживачів департаменту обслуговування споживачів в зв`язку зі скороченням штату працівників, відповідно до частини першої статті 40 КЗпП України.

Позивачка зазначила, що відповідач, порушивши законодавство та підзаконні нормативно-правові акти, в тому числі Галузеву угоду між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднанням організацій роботодавців «Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2017-2021 роки (далі - Галузева угода) та Колективного трудового договору, не виплатив кошти, які необхідно було виплатити під час звільнення, у зв`язку з чим порушив її трудові права на отримання заробітної плати.

З посиланням на норми Галузевої угоди позивачка зазначала, що неправомірні дії АТ «ОТКЕ» щодо застосування коефіцієнту співвідношення для забезпечення росту реальної заробітної плати до тарифної ставки (окладу) робітника І розряду на рівні «1» призвело до порушення прав працівників на забезпечення росту реальної заробітної плати за період з 01 жовтня 2019 року до 26 червня 2022 року для перерахунку її посадового окладу, надбавок та премій, надбавки за безперервний стаж роботи.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2023 року, яке залишене без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 31 травня 2023 року, в позові відмовлено.

Відмовивши в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанцій, виходив з того, що жодним нормативним чи локальним актом, до якого відноситься колективний договір, не передбачено встановлення коефіцієнту співвідношення до тарифної ставки (окладу) у твердому, незмінному, сталому значенні 1.3; за спірний період адміністрація товариства та профспілковий комітет не приймали рішень про застосування коефіцієнту 1.3; нормативний чи локальний акт не передбачає сталий, незмінний розмір надбавки до посадового окладу у розмірі 50 % та її автоматичне застосування; розмір премії гранично обмежується 50 % (за рішенням власника уповноваженого органу); накази про встановлення позивачці премії в розмірі 50 % відсутні; у період з 01 березня 2019 року до 09 червня 2021 року діяв колективний договір, в якому відсутній пункт про надбавки за безперервний стаж роботи, а надалі ці надбавки повністю виплачені; позивачка не подавала до АТ «ОТКЕ» заяви на виплату матеріальної допомоги, рішень щодо надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги не приймалось; відрахування із заробітної плати позивачки 7 663,29 грн здійснено у повернення виданого в рахунок заробітної плати авансу.

У червні 2023 року ОСОБА_1 через адвоката Кравченка В. В. звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 травня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Недоліки касаційної скарги усунено.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 684,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 551 355,54 грн та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вказав, що при звільненні ОСОБА_1 відповідач виконав свій обов`язок із проведення з нею розрахунку, тому відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Враховуючи інформацію про розмір середньоденної заробітної плати, встановленої судом першої інстанції, зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн*250=671 000,00 грн) та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа не підлягає касаційному оскарженню.

Заявниця у касаційній скарзі цитує пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо випадків, коли можуть бути оскаржені рішення судів у малозначних справах, проте не обґрунтовує жодного винятку, визначеного в цивільному процесуальному законі.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріальногота процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389, пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, для відкриття провадження у справі.

Верховний Суд зауважує, що зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи наособливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Оскільки оскаржувані заявницею рішення судів ухвалені у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , подану адвокатом Кравченком Володимиром Володимировичем, на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак