Провадження № 2/761/2004/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.,

при секретарі Коломієць Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,

встановив:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 28.05.2014 року у розмірі 519480 гривень 00 копійок, інфляційні втрати за весь період протермінування повернення позикиу розмірі 46843 гривень 04 копійки, 3% річних за весь період протермінування повернення позики у розмірі 18232 гривні 00 копійок, неустойку - 0,1% від позиченої суми за кожен день прострочки у розмірі 221817 гривень 96 копійок, відсотки за користування коштами (3% в місяць) за весь період протермінування повернення позики у розмірі 293506 гривень 20 копійок, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.05.2014 року між ОСОБА_3 та відповідачем укладений договір позики. Відповідно до умов цього договору, відповідач отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі - 264500 (двісті шістдесят чотири п`ятсот) гривень 00 копійок, що на день укладення договору складало 23000 (двадцять три тисячі) доларів США та зобов`язалась повернути їх у строк до 28.08.2014 року. Для забезпечення своєчасного виконання зобов`язання, що випливало з цього договору, відповідачем передано на підставі договору застави ОСОБА_3 в заставу належне йому рухоме майно, а саме: автомобіль марки ACURA моделі MDX тип - легковий універсал, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_1 видане ВРЕР-9 УДАІ в м. Києві 11 жовтня 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір - чорний.

28.10.2015 року між ОСОБА_3 та позивачем укладений договір про відступлення права вимоги за договором позики від 28.05.2014 року. Відповідно до умов цього договору до позивача перейшли всі права кредитора за вищевказаним договором позики, в тому числі право вимагати від відповідача сплати всіх необхідних сум та погашення заборгованості. Також до позивача на підставі договору від 28.10.2015 року про відступлення права вимоги за договором застави автомобіля перейшли права заставодержателя на автомобіль марки ACURA моделі MDX тип - легковий універсал, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_1 видане ВРЕР-9 УДАІ в м. Києві 11 жовтня 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір - чорний.

На виконання договору позики від 28.05.2014 року, відповідачем у період з 28.10.2015 року по 21.11.2017 року сплачено позивачу 3 (три) тисячі доларів США.

21.11.2017 року між позивачем та відповідачем укладений додатковий договір про внесення про внесення змін до договору позики від 28.05.2014 року. Відповідно до умов цього договору, в строк до 21.05.2018 року відповідач зобов`язалась повернути позивачу гривневий еквівалент 20000 (двадцяти тисяч доларів) США. Також між сторонами укладений додатковий договір про внесення про внесення змін до договору застави автомобіля від 28.05.2014 року та привели його положення у відповідність до умов додаткового договору про внесення змін до договору позики від 28.05.2014 року.

З 21.11.2017 року жодних оплат по договору позики позивач від відповідача не отримував. В такий спосіб відповідачем порушено умови договору позики.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.03.2020 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11.08.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 01.02.2021 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11.08.2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

04.07.2023 року Шевченківським районним судом міста Києва від 11.08.2020 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті на 26.10.2023 року.

26.10.2023 року від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просив розглядати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи письмові докази, суд встановив.

28.05.2014 року між ОСОБА_3 та відповідачем укладений договір позики, за яким відповідач отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі - 264500 (двісті шістдесят чотири п`ятсот) гривень 00 копійок, що на день укладення договору складало 23000 (двадцять три тисячі) доларів США. Відповідно до п.1.1 договору відповідач зобов`язалась повернути позику у строк до 28.08.2014 року. Відповідно до п. 3.1 договору позики погашення заборгованості повинно було проходити за настуним графіком повернення грошових коштів: до 28.06.2014 року - 11500 грн. 00 коп., що на день погашення заборгованості складало 1000 доларів США; до 28.07.2014 року - 11500 грн. 00 коп., що на день погашення заборгованості складало 1000 доларів США; до 28.08.2014 року - 241500 грн. 00 коп., що на день погашення заборгованості складало 21000 доларів США.

Для забезпечення своєчасного виконання зобов`язання по поверненню позики, відповідачем передано на підставі договору застави ОСОБА_3 в заставу належне йому рухоме майно, а саме: автомобіль марки ACURA моделі MDX тип - легковий універсал, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_1 видане ВРЕР-9 УДАІ в м. Києві 11 жовтня 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір - чорний.

Жодних оплат за договором позики від 28.05.2014 року відповідачем не здійснювалось.

28.10.2015 року між ОСОБА_3 та позивачем укладений договір про відступлення права вимоги за договором позики від 28.05.2014 року. Відповідно до п.2 цього договору до позивача перейшли всі права кредитора за договором позики, в тому числі право вимагати від відповідача сплати 558900 гривень 00 копійок, що на день укладення договору про відступлення права вимоги, складало 23000 доларів США. До позивача також перейшло право вимагати від відповідача сплати грошових сум за ст.625 ЦК України, а також сплати неустойки у розмірі 890 гривень 00 копійок за кожен календарний день існування простроченої заборгованості за несвоєчасне повернення заборгованості.

Також до позивача на підставі договору від 28.10.2015 року про відступлення права вимоги за договором застави автомобіля перейшли права заставодержателя на автомобіль марки ACURA моделі MDX тип - легковий універсал, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_1 видане ВРЕР-9 УДАІ в м. Києві 11 жовтня 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір - чорний.

На виконання договору позики від 28.05.2014 року, відповідачем у період з 28.10.2015 року по 21.11.2017 року сплачено позивачу 3 (три) тисячі доларів США.

21.11.2017 року між позивачем та відповідачем укладений додатковий договір про внесення про внесення змін до договору позики від 28.05.2014 року. Відповідно до п.1 цього договору, відповідач зобов`язалась повернути позивачу гривневий еквівалент 20000 (двадцяти тисяч доларів) США в строк до 21.05.2018 року. Також між сторонами укладений додатковий договір про внесення про внесення змін до договору застави автомобіля від 28.05.2014 року та привели його положення у відповідність до умов додаткового договору про внесення про внесення змін до договору позики від 28.05.2014 року.

З 21.11.2017 року жодних оплат по договору позики позивач від відповідача не отримував.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або на інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 вищевказаного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього ж Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 533 цього ж Кодексугрошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України ОСОБА_2 не подано жодного доказу на підтвердження того, що нею повернув позику в обумовлений строк.

Тому пред`явлений позов в частині стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 519480 гривень 00 копійок підлягає задоволенню.

Вимоги щодо стягнення інфляційних втрат за весь період прострочення повернення позики не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 03 березня 2021 року у справі № 130/2604/18.

Оскільки за умовами договору позики від 28.05.2014 року із змінами, внесеними договором від 21.11.2017 року сума заборгованості є еквівалентом 20000 доларів США, то позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат є безпідставними.

Вимоги щодо стягнення 3% річних не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із договору позики від 28.05.2014 року із змінами, внесеними договором від 21.11.2017 року він містить п.2 відповідно до якого відповідач зобов`язалась сплатити позивачеві плату у вигляді процентів від позиченої суми в розмірі 3% в місяць або 36% річних.

Це виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача 3% річних.

Вимоги щодо стягнення відсотків за користування коштами (3% в місяць) за весь період протермінування повернення позики підлягають задоволенню в меншому розмірі з огляду на наступне.

Позовна заява містить вимогу про стягнення із відповідача відсотків за користування коштами (3% в місяць) за весь період протермінування з 22.05.2018 р. по 23.07.2019 р. в сумі 293506 гривень 20 копійок.

Відповідно до п.2 договору позики від 28.05.2014 року із змінами, внесеними договором від 21.11.2017 року, за використання коштів, отриманих за договором позики, відповідач зобов`язалась сплатити позивачеві плату у вигляді процентів від позиченої суми в розмірі 3% в місяць або 36% річних. В даному випадку розмір відсотків за користування позикою (36 % річних) визначається за наступною формулою:

Сума відсотків = С x Z x Д : 365 : 100,

Де С - сума заборгованості, Z - відсоток річних, зазначений в договорі, Д - 428 днів (з 22.05.2018 р. по 23.07.2019 р.)

Отже, сума відсотків за користування позикою розраховується за наступними даними: 519 480,00 x 36 % x 428 : 365 : 100 і складає 219 291 гривень 72 копійки.

Вимоги щодо стягнення неустойки в розмірі 0.1% від позиченої суми підлягають задоволенню в меншому розмірі з огляду на наступне.

Позовна заява містить вимогу про стягнення із відповідача неустойки у розмірі 0,1% від позиченої суми за кожен день прострочки - 221817 гривень 96 копійок.

Відповідно до п.3 договору позики від 28.05.2014 року із змінами, внесеними договором від 21.11.2017 року, у разі несвоєчасного повернення коштів за договором позики, відповідач зобов`язалась сплатити позивачеві за кожен день прострочення неустойку у розмірі 0.1% від позиченої суми. В даному випадку розмір неустойки визначається за наступною формулою:

Сума неустойки = С x Д x Z: 100,

де С - сума заборгованості, Д - 428 днів (з 22.05.2018 р. по 23.07.2019 р.), Z - неустойка, зазначена в договорі,

Отже, сума неустойки розраховується за наступними даними: 519 480,00 x 428 х 0.1 %: 100 і складає 222 337 гривень 44 копійки.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що з відповідача слід стягнути суму боргу за договором позики від 28.05.2014 року із змінами, внесеними договором від 21.11.2017 року в розмірі 519480 гривень 00 копійок, плату за користування позикою у вигляді процентів від позиченої суми в розмірі 219 291 гривень 72 копійки, а також неустойку 0.1% від позиченої суми в розмірі 222 337 гривень 44 копійки.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 549, 551, 625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 76, 77, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 280 ЦПК України

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики від 28.05.2014 року із змінами, внесеними договором від 21.11.2017 року в розмірі 519480 гривень 00 копійок, плату за користування позикою у вигляді процентів від позиченої суми в розмірі 219 291 гривень 72 копійки, а також неустойку в розмірі 222 337 гривень 44 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 8063 гривень 73 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: