Справа № 541/2717/22
Провадження №2/541/102/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 січня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Куцин В.М.,

секретаря судового засідання - Калініченко Л.О.,

представника позивача, адвоката - Карасава О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон для проживання та навчання без згоди батька, треті особи - Служба у справах дітей Миргородської міської ради, Виконавчий комітет Харківської міської ради, як орган опіки та піклування,

в с т а н о в и в :

31 жовтня 2022 року представник ОСОБА_1 , адвокат Карасава Олег Петрович звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон для проживання та навчання без згоди батька.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 листопада 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. ОСОБА_3 змінила прізвище « ОСОБА_1 ». У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_5 .

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 травня 2021 року вищезазначений шлюб було розірвано та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у твердій сумі у розмірі 2000,00 грн., щомісяця, до повноліття дитини.

До розірвання шлюбу та після його розірвання ОСОБА_1 та її син ОСОБА_5 проживали окремо від ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 працює на посаді доцента кафедри системного аналізу та інформаційно-аналітичних систем Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», а з 2021 року також здійснює підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець та є фахівцем у сфері комп`ютерного програмування, має постійне місце роботи, стабільний дохід для забезпечення свого життя та свого сина.

Натомість, ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні дитини з 2019 року не приймав, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 з дитиною майже не спілкувався, постійно змінював місце проживання, змінював телефонні номери.

На сьогоднішній день із ОСОБА_2 втрачено будь-який зв`язок, невідомо точно за якою адресою фактично проживає ОСОБА_2 . Із ОСОБА_1 та сином ОСОБА_5 зв`язків не підтримує та не спілкується.

24 лютого 2022 року російська федерація розпочала повномасштабне військове вторгнення на територію України. Одним із перших міст, який зазнав масових ракетних ударів стало місто Харків. Саме тому, ОСОБА_1 прийняла рішення виїхати разом із сином до Австрії.

8 березня 2022 року ОСОБА_1 разом із сином перетнули кордон із Австрійською республікою.

З перших місяців перебування у Австрії, ОСОБА_1 було вирішено самостійно влаштувати своє життя, зняти житло, знайти роботу, влаштувати сина до школи та забезпечити себе та сина належними умовами життя.

На виконання вищезазначеного, 01 травня 2022 року ОСОБА_1 отримала в оренду квартиру, загальною площею 56,52 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 . Договір укладено безстроково.

9 травня 2022 року ОСОБА_1 було оформлено реєстрацію місця проживання у Магістраті (муніципальному управлінні) міста Грац.

01 липня 2022 року ОСОБА_1 було безстроково прийнято на роботу до ТОВ «Біт медіа едьюкейшн солюшинс» на посаду менеджера з контролю якості програмного забезпечення, що підтверджується службовим договором з працівником від 01 липня 2022 року та довідкою з місця роботи від 14 вересня 2022 року.

ОСОБА_5 навчається у 3 -Д класі у Федеральній реальній гімназії економічного профілю у місті Грац з 09 вересня 2022 року до 07.07.2023 року.

Також ОСОБА_5 займається плаванням та є частиною команди з плавання «Атус Грац» і тренується 5-6 разів на тиждень, яка займається на найвищому рівні та готує спортсменів до змагань.

Таким чином, ОСОБА_1 вдалось організувати своє життя та життя свого сина в Австрійській республіці.

23 серпня 2022 року ОСОБА_5 було взято на тимчасовий консульський облік в Посольстві України в Республіці Австрії.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось 12 років, тобто дитина є неповнолітньою, права якої в першу чергу реалізуються її батьками.

Пасивна поведінка батька дитини не повинна впливати на розвиток дитини, обсяг її прав, реалізацію її здібностей, тощо.

Нещодавно, ОСОБА_1 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у справі щодо стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання сина. Зі змісту цих постанов ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 працює у Полтавській області.

Також із Автоматизованої системи виконавчого провадження стало відомо про те, що ОСОБА_2 за даним виконавчим провадженням включено до Єдиного державного реєстру боржників за наявний у нього борг по сплаті аліментів у розмірі 29588,00 грн.

ОСОБА_1 двічі письмово зверталася до ОСОБА_2 , як до батька дитини за адресою проживання відповідача з метою надання батьком дозволу на виїзд ОСОБА_5 у супроводі матері для проживання та навчання у Австрійській республіці, однак, жодної відповіді не отримала.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 не позбавлений відносно дитини батьківських прав, отримання від нього, як від батька дитини, дозволу на виїзд ОСОБА_5 для проживання та навчання в Австрійській республіці є обов`язковим.

Після введення на території України воєнного стану 24 лютого 2022 року до Правил перетинання державного кордону України було внесено зміни від 29.03.2022 року, відповідно до яких виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонна служба дозволить перетин державного кордону.

Незважаючи на те, що під час воєнного стану в Україні є можливість виїзду осіб, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, інші нормативно-правові акти не скасовують обов`язкову згоду іншого з батьків на виїзд дитини за кордон.

Виїзд ОСОБА_5 до досягнення ним 16-ти річного віку у супроводі його матері ОСОБА_1 для проживання та навчання в Австрійській республіці повинно здійснюватися за згодою його батька - ОСОБА_2 , а за відсутності такої згоди - за рішенням суду.

Тому позивач змушена звертатись з даним позовом в інтересах свого неповнолітнього сина - ОСОБА_5 з метою забезпечення дитині якнайкращих умов фізичного та морального розвитку в умовах безпеки.

Крім того, отримання рішення суду про надання дозволу на виїзд ОСОБА_5 за кордон дозволить йому разом із матір`ю вільно відвідувати територію України в будь-який час та мати можливість повернутися для продовження проживання та навчання до Австрійської республіки, в тому числі, і після скасування воєнного стану в Україні.

Ухвалою судді від 01.11.2022 провадження відкрито, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі третьою особою - орган опіки і піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради.

В судове засідання позивач не з`явилася, в раніше направленій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність (а.с.96).

Представник позивача, адвокат Карасава О.П. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Суду пояснив, що оскільки 8 березня 2022 року ОСОБА_1 разом із сином перетнули кордон із Австрійською республікою з метою організації безпечного життя для себе та дитини, тому їй необхідно отримати дозвіл від батька дитини на виїзд дитини за межі України. Однак, так як батько, відповідач по справі, згоди не дає на виїзд дитини, не проявляє інтересу до дитини під час війни, проявляє байдужість до дитини, тому просив надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон для проживання та навчання без згоди батька на період до шістнадцятирічного віку. Надання дозволу необхідне для гармонійного розвитку та навчання дитини. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 82,90).

Представник третьої особи Служби у справах дітей Миргородської міської ради в судове засідання не з`явився, направив заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, при розгляді справи покладався на розсуд суду з врахуванням інтересів дитини (а.с. 130).

Представник третьої особи Виконавчого комітету Харківської міської ради, як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 126).

Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 листопада 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за № 913. ОСОБА_3 змінила прізвище « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_1 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 травня 2021 року у справі № 541/355/21 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище « ОСОБА_1 ». Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у твердій сумі у розмірі 2000,00 грн., щомісяця, до повноліття дитини (а.с. 15-18).

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи від 04.12.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21,22).

ОСОБА_1 працювала на посаді доцента кафедри системного аналізу та інформаційно-аналітичних систем Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», та з 2021 року здійснює підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець та є фахівцем у сфері комп`ютерного програмування (а.с. 23,24).

Відповідно до відміток у паспортах громадянина України для виїзду за кордон, 8 березня 2022 року ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 перетнула кордон із Австрійською республікою (а.с. 25-29).

Згідно договору оренди квартири від 01 травня 2022 року, ОСОБА_1 отримала в оренду квартиру, загальною площею 56,52 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 . Договір укладено безстроково (а.с. 30-36).

9 травня 2022 року ОСОБА_1 оформила реєстрацію свого місця проживання та місце проживання сина ОСОБА_5 у Магістраті (муніципальному управлінні) міста Грац, що підтверджується довідками від 09.05.2022 (а.с. 37-40).

01 липня 2022 року ОСОБА_1 безстроково прийнята на роботу до ТОВ «Біт медіа едьюкейшн солюшинс» на посаду менеджера з контролю якості програмного забезпечення, що підтверджується службовим договором з працівником від 01 липня 2022 року та довідкою з місця роботи від 14 вересня 2022 року (а.с. 41-50).

ОСОБА_5 навчається у 3 -Д класі у Федеральній реальній гімназії економічного профілю у місті Грац з 09 вересня 2022 року до 07.07.2023 року, що підтверджується Довідкою-підтвердженням про навчання від 05 вересня 2022 року (а.с. 51-52).

ОСОБА_5 займається плаванням та є частиною команди з плавання «Атус Грац» і тренується 5-6 разів на тиждень, яка займається на найвищому рівні та готує спортсменів до змагань, що підтверджується інформацією тренера команди з плавання (а.с. 53-54).

23 серпня 2022 року ОСОБА_5 було взято на тимчасовий консульський облік а Посольстві України в Республіці Австрії, що підтверджується відповідною відміткою в паспорті ОСОБА_5 (а.с. 27-29).

Відповідно до інформації із Автоматизованої системи виконавчого провадження ОСОБА_2 включено до Єдиного державного реєстру боржників за наявний у нього борг по сплаті аліментів у розмірі 29588,00 грн. (а.с. 55-59).

ОСОБА_1 письмово зверталася до ОСОБА_2 , як до батька дитини за адресою місця реєстрації ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_3 , з метою надання батьком дозволу на виїзд ОСОБА_5 у супроводі матері для проживання та навчання у Австрійській республіці (а.с. 60-66).

Відповіді ОСОБА_1 не отримала.

Після введення на території України воєнного стану 24 лютого 2022 року до Правил перетинання державного кордону України було внесено зміни від 29.03.2022 року, відповідно до яких виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонна служба дозволить перетин державного кордону.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків.

З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим, за змістом положень статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/10623/17 від 04.07.2018 року, у справі № 235/139/16-ц (№ 6-15цс17) від 12 квітня 2017 року, у справі № 640/5215/17-ц від 24 жовтня 2019 року,

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_1 бажає отримати дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька зокрема на навчання, але для того щоб не звертатися періодично до суду за наданням дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька, просив надати такий дозвіл до досягнення дитиною шістнадцяти років.

Ураховуючи встановлені обставини, зокрема те, що дитина проживає з матір`ю в Австрійській республіці, яка забезпечує дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку; дитина тривалий час провела у Австрійській республіці, де вона зарахована на навчання, а мати має постійну роботу, житло і здатна забезпечити дитину усім необхідним, батько дитини не цікавиться життям дитини, матеріально не забезпечує, не вжив будь - яких заходів щодо безпеки дитини в умовах воєнного стану, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон для проживання та навчання без згоди батька необхідно задовольнити частково, надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за межі України без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до Австрійської республіки, для проживання на період навчання з 12 вересня 2022 року по 07 липня 2023 року.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Твердження представника позивача про необхідність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до шістнадцяти років, суд не може взяти до уваги, оскільки зазначений у позовній заяві період (до 16 років) будь - якими об`єктивними доказами не підтверджений, як і не підтверджено, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 992,40 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст.12, 81,141, 229, 247, 263, 354 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон для проживання та навчання без згоди батька задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за межі України без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до Австрійської республіки, для проживання на період навчання з 12 вересня 2022 року по 07 липня 2023 року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 копійок судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Кременчук, Полтавської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Маріуполь, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 .

Служба у справах дітей Миргородської міської ради, місцезнаходження: вул. Сорочинська, 14А, м. Миргород, Полтавська область.

Виконавчий комітет Харківської міської ради, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: вул. Квітки - Основ`яненка, 7, 2-й пов, м. Харків.

Повне судове рішення складено 24 січня 2023 року.

Суддя: В. М. Куцин