Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5976/23
Номер провадження2/711/2043/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
07 листопада 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
Головуючого-судді - Казидуб О.Г.
при секретарі - Шульга А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних грошових коштів,-
Позовна заява вмотивована тим, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №335977648 від 16.06.2023, ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини нежитлових приміщень від 19.01.2017, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою А.А., є власником нежитлового приміщення адміністративно-побутового корпусу літ. А-2, загальною площею 66,3 кв. м., по АДРЕСА_2 , що перебуває в спільній частковій власності (розмір частки 8/125), про що вчинено запис у Державному реєстрі речових прав про право власності від 19.01.2017, реєстраційний номер 18622160.
Таким чином у відповідача виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір) та обов`язок сплатити за користування земельною ділянкою, на якій розміщено майно.
Відповідач після набуття права власності на нерухоме майно до теперішнього часу ухиляється від укладення договору про відшкодування збитків (неодержаного доходу) та оформлення права оренди на земельну ділянку за вказаною адресою.
Листами Департаменту архітектури та містобудування від 20.07.2022 №1358-01-25 та від 03.05.2023 №1207-01-25 було запропоновано Відповідачу вирішити спірні питання в добровільному порядку та в позасудовий спосіб, однак врегулювати питання особа не погодилася.
У зв`язку із не укладенням Відповідачем договору оренди на земельну ділянку комунальної власності та договору про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за адресою: АДРЕСА_2 , ухиленням від сплати безпідставно збереженої за рахунок Черкаської міської ради орендної плати, порушенням прав територіальної громади м. Черкаси через ненадходження грошових коштів до місцевого бюджету, Черкаська міська рада вимушена звертатися до суду та просити стягнути з Відповідача безпідставно утримувані кошти.
Тому, виходячи з вищенаведеного, Позивачем здійснено розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати, що оформлене у вигляді розрахунку заборгованості за користування земельною ділянкою за період з 02.04.2017 по 02.08.2023 (2 314 днів), де загальна сума заборгованості відповідача становить 13 479,00 грн.
21 вересня 2023 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Представник позивача за дорученням Слинько Максим Геннадійович в судове засідання надав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу реєстрації та шляхом розміщення Оголошення на веб-сайті «Судова влада».
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_1 , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК).
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 335977648 від 16 червня 2023 року ОСОБА_1 є власником 8/125 частки нежитлового приміщення адміністративно-побутового корпусу літ. А-2 за адресою АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності. Відомості про документи права власності: договір дарування частини нежитлових приміщень, серія та номер: 414 від 19 листопада 2017 року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 33482065 від 19 січня 2017 року, винесене приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицькою А.А..
На адресу ОСОБА_2 архітектури та містобудування було надіслано листи від 20 липня 2022 року №1358-01-25 та 03 травня 2023 року № 1207-01-25 в яких було роз`яснено та попереджено щодо усунення порушень, відповідачем, земельного законодавства, що в разі не вчинення ним дій Черкаська міська рада буде змушена направити матеріали справи до Комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам і втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва в м. Черкаси та органів прокуратури для захисту своїх інтересів.
Згідно рішення Черкаської міської ради № 2-1312 від 25 червня 2015 року затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 9 Положення наявна таблиця, з пункту 4 якої вбачається, що за земельні ділянки яким згідно з КВЦПЗ присвоєно код 03.10, розмір орендної плати з 01 січня 2016 року встановлено у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки від нормативної грошової оцінки.
Відповідно до рішення Черкаської міської ради № 2-2219 від 27 червня 2017 року затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 8 Положення наявна таблиця, з пункту 9 якої вбачається, що за земельні ділянки яким згідно з КВЦПЗ присвоєно код 03.10, розмір орендної плати з 01 січня 2018 року встановлено у розмірі 3% від грошової оцінки землі, що застосовується для обчислення плати за землю на території міста Черкаси.
Згідно рішеннями Черкаської міської ради №2-4690 від 27.06.2019 затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 8 Положення наявна таблиця, з пункту 10 якої вбачається, що за земельні ділянки яким згідно з КВЦПЗ присвоєно код 03.10, розмір орендної плати з 01 січня 2020 року встановлено у розмірі 3% від грошової оцінки землі, що застосовується для обчислення плати за землю на території міста Черкаси.
Згідно ст. 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на землю, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України).
Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120 Земельного кодексу України (надалі- ЗК України), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Положенням ч. 1 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди земельної ділянки із земель комунальної власності укладається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування.
Відповідно до ст..ст. 116, 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно з ч. 1 ст. 96 Земельного Кодексу України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
Статтею 14 Податкового Кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.
За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Вказаний правовий висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного суду України від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19.
Також, Верховний суд, у постанові від 05.09.2019 року у справі №808/5913/15 дійшов до висновку, що обов`язок зі сплати коштів за користування земельною ділянкою виникає саме з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 286.6 статті 286 ПК України, за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або - фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності.
За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.
Верховний Суд у постанові від 17.08.2020 по справі №922/1646/20 зазначив, що Верховний Суд вважає обґрунтованим та правомірним застосування судами попередніх інстанцій пункту 286.6 статті 286 Податкового кодексу України за аналогією у спірних правовідносинах та дійшов висновку, що розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці, можливо, а тому розрахунок позовних вимог, який містить у собі саме такий алгоритм, не суперечить вимогам закону, є раціональним та справедливим.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 по справі №922/2060/20 зазначив, що за загальним правилом, правом власності на земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, орган місцевого самоврядування наділений в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України. При цьому відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку. Крім нього, нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування у відповідності до положень статті 79-1 Земельного кодексу України не є підставою для звільнення набувача права власності на будівлю або споруду від обов`язку сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований такий об`єкт нерухомості. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Аналогічні правові висновки були викладені також, в постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №925/1081/20 та від 20.09.2022 у справі №925/1082/20.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 82, 83, 1212 ЦК України, ст.ст. 12, 116, 122, 123, 125, 206ЗКУкраїни,ст.ст. 13, 76,81, 83, 89, 95, 280, 281,263, 352, 354 ЦПК України,
Позовні вимоги Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних грошових коштів - задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Головуючий: О. Г. Казидуб