Справа № 760/8575/22
Рішення

Іменем України

"08" вересня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя - Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання - Токовенко Н.О.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

24.05.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 02 січня 2023 року (справа № 760/8575/22, провадження № 2/760/3873/23), надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано і укладено 18.11.2003 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1909 та видано Свідоцтво про шлюб від 18.11.2003 року Серія НОМЕР_1 .

Свої позовні вимоги, які викладені в прохальній частині позовної заяви, позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права:

З Відповідачкою, ОСОБА_2 , Позивач зареєстрував шлюб 18.11.2003 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1909 та видано Свідоцтво про шлюб від 18.11.2003 року Серія НОМЕР_1 (оригінал Свідоцтва про шлюб додається).

Спільне життя з Відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності.

Відповідно до ст. 51 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до вимог ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми

користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Сторони втратили можливість будувати свої відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України.

Позивач проживає разом із сином окремо від дружини вже понад 6 років і вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються досить тривалий час, а спроби примирення між подружжям в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан відносин з Відповідачкою та продовжить їх перебіг в часі.

За даних обставин можна стверджувати, що шлюб між сторонами є лише формальним, оскільки особисті відносини між Позивачем та Відповідачкою уже тривалий час відсутні.

Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч. 1 ст. 51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Копія Свідоцтва про народження дитини додається). Дитина постійно проживає із батьком. Мати покинула сім`ю більше ніж шість років тому і дитиною не цікавиться.

Продовжувати такі шлюбні відносини ОСОБА_1 не бажає.

Позивач вирішив офіційно оформити свої відносини з дружиною, а саме - розірвати шлюб, в якому він на сьогодні юридично перебуває.

Згідно ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану, відповідно до статей 106 та 107 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 сг. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб. - немає.

Просимо суд час для примирення не надавати.

Причини, які спонукають Позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя сторін, як подружжя, та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам.

Позивач підтверджує, що ним не подано іншого позову до Відповідача з цим самим предметом та з тих самих підстав.

Щодо судових витрат.

Позивачем були витрачені кошти на судовий збір у сумі 992,40 гри. (Квитанція про сплату судового збору додається).

Орієнтовна сума судових витрат становить 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 (сорок) коп.

Щодо підсудності.

Відповідно до ст. 27 ЦПК позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Місцем реєстрації проживання Відповідачки є адреса: АДРЕСА_1 , - а це свідчить про те, що справа підсудна Солом`янському районному суду м. Києва.

Відповідно до ст.ст. 104, 105, 110, 1 12, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 15, 16, 20 Цивільного кодексу України та керуючись статтями ст.ст. З, 27, 175, 177, 184 Цивільного процесуального кодексу України, - позивач просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

24.05.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 760/8575/22, провадження № 2/368/369/23.

12.06.2023 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 30.06.2023 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 30.06.2023 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява, в якій позивач просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 30.06.2023 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Видюк Д.В. не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява - клопотання представника позивача, в якій він просить суд слухати справу без його участі та участі позивача, при цьому, - позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 30.06.2023 року, відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

30.06.2023 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання по даній справі без участі сторін, по результатах проведення якого судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну ухвалу (без видалення до нарадчої кімнати), на підставі якої закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 08.09.2023 року.

В судове засідання, яке відбулося 08.09.2023 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява, в якій позивач просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, - в разі неявки в судове засідання відповідачки ОСОБА_2 , судові витрати просить залишити за ним, не стягуючи такі з відповідачки.

Категорично заперечує проти надання терміну на примирення.

В судове засідання, яке відбулося 08.09.2023 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Видюк Д.В. не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява - клопотання представника позивача, в якій він просить суд слухати справу без його участі та участі позивача, при цьому, - позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити, не заперечує проти проти винесення заочного рішення по справі, - в разі неявки в судове засідання відповідачки ОСОБА_2 .

Заперечує проти надання терміну на примирення.

В судове засідання, яке відбулося 08.09.2023 року, відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, також не з`явився представник відповідачки ОСОБА_2 , - адвокат Клапчук Ф.П., проте, - на адресу суду надійшла письмова заява - клопотання представника відповідача, - адвоката Клапчука Ф.П., в якій він просить суд слухати справу без його участі, та без участі відповідача (його довірительки), позов визнають в повному обсязі, та просять його задовольнити, процесуальні наслідки визнання позову зрозумілі.

Заперечує проти надання терміну на примирення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров 'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з довідки, яка видана 27.10.2022 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, - відповідачка по справі, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно, враховуючи місце реєстрації та проживання відповідачки ОСОБА_2 , та враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце загальна підсудність - підсудніть за місцем проживання фізичної особи - відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Позивачем по справі є фізична особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець місто Ворошиловград, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 02 серпня 1996 року Іванівським РВ УМДВС України в Одеській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Набережні Човни, Татарія, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 04 квітня 2015 року Солом`янським РВ ГУ ДМС України в місті Києві, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо його розірвання за наступних обставин:

- 18 листопада 2003 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , - відповідачкою по справі.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , яке видане (повнорно) 28 червня 2022 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець місто Луганськ Луганської області, громадянин України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка місто Набережні Човни, російська федерація, громадянка України, - зареєстрували шлюб 18 листопада 2003 року, про що 18 листопада 2003 року складено відповідний актовий запис за № 1909.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка ОСОБА_1 .

Дружини - ОСОБА_5 .

Від спільного проживання сторони мають одну неповнолітню дитину, - сина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вищевказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , яке видане (повторно) 12 липня 2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у місті Києві, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Київ, Україна, про що 05 серпня 2006 року складено відповідний актовий запис за № 1790.

В графі «Батьки» зазначені:

Батько - ОСОБА_1 , громадянин України, - позивач по справі.

Мати - ОСОБА_2 , громадянка України, - відповідачка по справі;

Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін.

Як встановлено судом під час судового засідання (з матеріалів справи), позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 , - не проживають спільно, як одна сім`я, - більше 6 - ти років, окрім того, ще на час спільного проживання між сторонами на протязі тривалого часу існували усталені неприязні відносини, що слугувало виникненню сварок між сторонами, що лише сприяло погіршенню відносин між подружжям.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 , - проживають на різних житлових площах в різних населених пунктах, в результаті чого, - практично не спілкуються між собою, відповідно, спільного сімейного життя не мають, спільного бюджету не мають.

Майнових спорів між сторонами немає.

Спору між сторонами щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини у сторін немає, - вона залишається проживати з батьком, - позивачем по справі.

Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, які встановлені судом в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 категорично наполягає на розірванні шлюбу, категорично не бажає продовжувати шлюбно - сімейні відносини з відповідачкою ОСОБА_2 , категорично бажає не тільки фактичного припинення шлюбу ( що вже є здійсненим фактом на протязі більше 6 - ти років), а й юридичного припинення шлюбу, так як продовження юридичного існування такого шлюбу суперечить його інтересам.

Що стосується відповідачки ОСОБА_2 , - то вона своїй письмовій заяві - клопотанні, (яка подана її представником - адвокатом), яку надіслала на адресу суду, - також категорично наполягає на розірванні шлюбу, незважаючи на можливість надання терміну на примирення, вона категорично не бажає продовжувати шлюбно - сімейні відносини з позивачем ОСОБА_1 , категорично наполягає не тільки фактичного припинення шлюбу ( що вже є здійсненим фактом на протязі більше 6 - ти років), а й юридичного припинення шлюбу, так як продовження юридичного існування такого шлюбу суперечить її інтересам.

Враховуючи категоричну позицію як позивача, так і позицію відповідачки, які висловлені сторонами в письмових заявах, направлених на адресу суду, та які спрямовані на розірвання шлюбу, та враховуючи фактичні обставини справи, які судом викладено вище, суд вважає, що в даному випадку примирення між сторонами є неможливим, оскільки надання сторонам строку на примирення, на думку суду, - є безперспективним, та таким, який тільки посилить негативне відношення сторін один до одного, та надання такого терміну на примирення буде шкодити як інтересам позивача, так і інтересам відповідачки.

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

Норми Конституції України.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Відповідно, як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, в даному випадку відсутня згода на продовження існування даного шлюбу як позивача ОСОБА_1 , - в зв`язку з тим, що в сторін різне ставлення до подружніх обов`язків, різні характери та різні погляди на життя, різне ставлення до виховання дитини, різне відношення до поняття подружної вірності, так і пряма згода відповідачки ОСОБА_2 на розірвання шлюбу, яка висловлена нею в письмовій заяві (яка подана її представником - адвокатом), що, на думку суду, - є достатніми підставами для розірвання такого шлюбу, так як, на думку суду, - продовження існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам відповідачки з причин, які вказані судом вище.

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час, - більше 6 - ти років відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально на протязі вже більше 6 - ти років, - завдяки його державній реєстрації, хоча фактичних - шлюбно - сімейних відносин немає понад розумні строки, (більше 6 - ти років), відсутнє поняття сім`ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім`ї, напроти, між сторонами існують відносини, які унеможливлюють існування сім`ї між сторонами, та, як вважає суд, - дані негативні відносини з часом, - лише посилюються.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім`я» в розумінні положень СК України, так як судом вже зазначалося вище, сторони по справі поза розумним строком, - більше 6 - років, - не проживають як чоловік та жінка, у позивача ОСОБА_1 відсутнє бажання підтримувати будь - які відносини з відповідачкою ОСОБА_2 , - що є обопільним, сторони тривалий час проживають на різних житлових площах в різних населених пунктах, а тому в сторін відсутній спільний побут, спільний бюджет, тощо, а тому сторони на даний час фактично є чужими людьми, які пов`язані між собою лише фактом спорідненості їхньої спільної неповнолітньої дитини.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 Конституції України до даного спору.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини, так і інтересам малолітніх дітей.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, - з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб`єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім`ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце як пряма, визначена воля позивача на розірвання шлюбу, яка має вираз у позовній заяві та у письмовій заяві, яка надійшла до суду, та в прямій позиції відповідачки в її письмовій заяві - клопотанні, яку подана нею через свого представника (адвоката) через канцелярію суду, в якій вона категорично наполягає на задоволенні позову, та, відповідно, - на розірванні даного шлюбу, та заперечує проти надання терміну на примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`ялений одним із подружжя у будь - який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони фактично не підтримують шлюбно - сімейних відносин тривалий час, - більше 6 - ти років, спорів майнового спору між сторонами немає, спору шодо проживання спільної неповнолітньої дитини немає, - вона залишається проживати з батьком, - позивачем по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам відповідачки.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвищ, яке будуть мати сторони після розірвання даного шлюбу, то суд зазначає, що внаслідок реєстрації даного шлюбу сторони своїх дошлюбних прізвищ не змінювали, а тому сторони після розірвання шлюбу залишаються на прізвиах, кімаюь на момент розірваня шлюбу.

Що стосується порядку та способу виконання даного рішення, то згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Так, в матеріалах справи міститься квитанція № 7864 - 1572 - 6185 - 9961 від 07.11.2022 року, з якою вбачається, що позивачем ОСОБА_1 було понесені судові витрати у виді сплаченого ним судового збору при подачі позовної зави в сумі 992 (дев`ятьсот дев`яності дві) грн. 40 коп.

Іних документально підтверджених судових витрат, які поніс позивач ОСОБА_1 в рамках даного цивільного провадження, - немає.

Проте, в матеріаах справи міститься письмова заява позивача ОСОБА_1 , в якій він просить суд не стягувати судові витрати у виді сплаченого ним судового збору при подачі позовної заяви з відповідачки ОСОБА_2 , так як залишає їх за собою.

З огляду на вищевказане, - суд приходить до висновку щодо залишення понесених позивачем ОСОБА_1 судових витат за позивачем ОСОБА_1 , - не стягуючи такі витрати з відповідачки ОСОБА_2 .

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовував позовну заяву позивач ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати у виді сплаченого судового збору при подачі позовної заяви, - слід залишити за позивачем, - не стягуючи такі з відповідачки;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, - примирення між стронами, - неможливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам відповідачки, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2 ст. 144, ст. 280 - 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18 листопада 2003 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем місто Ворошиловград, громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 02 серпня 1996 року Іванівським РВ УМДВС України в Одеській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Набережні Човни, Татарія, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 04 квітня 2015 року Солом`янським РВ ГУ ДМС України в місті Києві, РНОКПП: НОМЕР_5 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 , яке видане (повторно) 28 червня 2022 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис за № 1909 від 18 листопада 2003 року, - розірвати.

Прізвище сторін - не змінювати.

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судові витрати:

Судові витрати - кошти в розмірі 992 (дев`ятьсот дев`яності дві) грн. 40 коп., які сплачені ОСОБА_1 в якості судового збору при подачі позовної заяви, - залишити за ОСОБА_1 , - не стягуючи такі з ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.