КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 760/14488/21

номер провадження 22-ц/824/1908/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року /суддя Коробенко С.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з неї в порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:

- 34227,50 гривень матеріального збитку, завданого пошкодженням мотоцикла «Honda CB600F», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- 54311,50 гривень різниці між сумою матеріального збитку та вартістю відновлювального ремонту мотоцикла;

- 3000 гривень вартості проведеного автотоварознавчого дослідження;

- витрати, пов`язані із розглядом справи.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 37227,50 гривень. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто судовий збір. /а.с. 98-100/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі, стягнувши також 14 000 витрат на правову допомогу.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми матеріального права, зокрема те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, водночас, законодавець не відносить у ст.1192 КК України, те, що виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, є обов`язковим. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Вказувала на те, що не мала змоги відремонтувати мотоцикл за відсутності коштів, а коштів, стягнутих судом, як матеріальну шкоду, не достатньо для проведення ремонту, вартість якого зазначена у висновку автотоварознавчого дослідження №036/21 від 26.04.2021р. Щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 14 000 гривень, вказувала, що адвокат Ждан В.В. в межах підготовки позову знайомився із матеріалами до складання позовної заяви, який він складав особисто, складав та додавав у судовому засіданні у суді першої інстанції заяву про забезпечення позову, приймав участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, що і є доказами наданих адвокатом послуг, та в Додатку №1 і в квитанції до прибуткового касового ордеру зазначена «..ціна договору..».

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її доводів. Вказувала, що по суті, вимоги щодо стягнення грошових коштів полягають у вимозі про стягнення розміру відновлювального ремонту, без урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу. Задоволена частина матеріальної шкоди складається з 34 227 грн. 50 коп., що становить вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням мотоцикла та 3000 грн. витрат на оплату вартості проведеного автотоварознавчого дослідження, що є законним та цілком обґрунтованим. Щодо розміру витрат на правову допомогу. Деталізації, які саме роботи виконувалися, ким та у якому обсязі, стороною позивача надано не було, а отже відмова суду першої інстанції також є обґрунтованою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником мотоцикла «Honda CB600F», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с.45, 8).

23 вересня 20120 року о 18:45 год. у м. Києві на вул. Мартиросяна, 19, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла «Honda CB600F», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.01.2021 було визнано вину відповідачки у вчиненні зазначеної пригоди. Зазначене рішення було залишене без змін Постановою Київського апеляційного суду від 13.04.2021.

Внаслідок пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода, спричинена пошкодженням її транспортного засобу.

Згідно з Висновком експерта №036/21 від 26.04.2021 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження мотоцикла «Honda CB600F», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , розмір матеріальної шкоди, завданої його власнику з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 34227,50 гривень. При цьому вартість відновлювального ремонту (без урахування зносу) становить 88538,50 гривень. (а.с. 30-53)

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 22 ЦК України про те, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, згідно з п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Суд першої інстанції дійшов вірних висновків про те, що матеріали справи не містять доказів понесення будь-яких витрат ОСОБА_1 на ремонт свого мотоцикла «Honda CB600F», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а отже обґрунтовано керувався реальною вартістю втраченого майна, яка дорівнює 34227,50 гривень (матеріальна шкода).

Доводи апеляційної скарги, про необов`язковість відновлення речі для отримання повного відшкодування та недостатності стягнутого, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що розмір матеріального збитку визначений як розрахунок вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу і становить 34 227 грн. 50 коп.

Саме це значення взяв до уваги суд першої інстанції як розмір компенсації за спричинену матеріальну шкоду, додавши до неї вартість проведення товарознавчого дослідження у розмірі 3 000 грн., що загалом склало 37 227 грн. 50 коп.

Позивачем на підтвердження проведеного ремонту транспортного засобу доказів надано не було, що й зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, стягуючи на користь позивачки реальну вартість втраченого майна, яка дорівнює 34 227,50 гривень (матеріальна шкода).

При цьому, згідно Висновку N036/21, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 80% ринкової вартості.

Отже, за таких умов мало б вирішуватися питання економічної доцільності виконання ремонту КТЗ. Однак, у Висновку, наданому саме стороною позивача, не визначено різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Питання економічної доцільності виконання ремонту у даному випадку за вказаним дослідженням не вирішувалося. А отже, розглядалися лише вимоги щодо вартості матеріального збитку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Щодо відмови у компенсації витрат на правову допомогу, суд першої інстанції також вірно керувався вимогами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, про те, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачкою надано Договір від 05.01.2021, укладений з адвокатом Жданом В.В., та дві квитанції до прибуткового касового ордеру на загальну суму в розмірі 14000 гривень.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, чого позивачем зроблено не було.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що не має підстав для покладення на відповідачку обов`язку з компенсації зазначених витрат, оскільки відсутній перелік робіт, що також позбавляє іншу сторону заперечувати проти їх обсягу.

Доводи апеляційної скарги в цій частині щодо визначення ціни договору, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Додаток №1 до договору /а.с. 78/ з вказівкою на те, що гонорар у справі складає 14 000 грн не містить перелік конкретних видів робіт (послуг), які надавалися (виконувалися) конкретним адвокатом, що є підставою для відмови у розподілі витрат на правничу допомогу, аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року - залишити без мін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: