ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8240/23 Справа № 201/5010/23 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення недотриманих спадкодавцем грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилася недоотримана пенсія в розмірі 234125,33 грн. Позивачці видане свідоцтва про право на спадщину від 28.06.2022року на недоотриману пенсію у розмірі 234125,33 грн. Однак на звернення до ГУПФУ в Дніпропетровській області повідомлено, що вона може отримати лише 193337,35 грн. недоотриманої пенсії її батька, з урахуванням трирічного строку, визначеного ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».Вважає відмову відповідача неправомірною.

Просила стягнути з ГУПФУ в Дніпропетровській області недоотриману пенсію у сумі 234125,33 грн., набуту в порядку спадкування за законом згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 ..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 неотриману пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у розмірі 234125,33 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2341,25 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

В апеляційній скарзіпредставник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає,що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивач звернулася з пакетом документів для виплати недоотриманої пенсії 07 липня 2022 року. Отже розмір недоотриманої пенсії перераховано та становить на дату звернення 193337,35 грн. Крім того, судом не було повідомлено належним чином відповідача про заявлене позивачем клопотання щодо відшкодування витрат на правову допомогу,чим порушено процесуальні права останнього та позбавлено можливості заявити клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу позивачем було подано до суду лише 20.06.2023 року, тобто в день прийняття рішення по справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання з`явився представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Грінченко І.І.. ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.

Такий висновок узгоджується з положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,згідно якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ..

На запит нотаріуса у заведеній після смерті ОСОБА_2 спадковій справі листом ГУПФУ в Дніпропетровській області від 09.02.2022 року повідомлено, що ОСОБА_2 недоотримав пенсію за життя у розмірі 234125,33 грн..

Державним нотаріусом Київської ДНК у м. Одеса Веселовській Л.В. видане свідоцтва про право на спадщину від 28.06.2022року на недоотриману пенсію у розмірі 234125,33 грн..

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою УСЗН від 26.11.2021року.

07.07.2022року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо виплати їй недоотриманої пенсії у розмірі 234125,33 грн. .

На запит представника позивачки до ГУПФУ в Одеській області стосовно виплати успадкованої пенсії, листом від 24.03.2023 року повідомлено, що документи позивачки направлені до ГУПФУ у Дніпропетровській області у зв`язку із тим, що померлий батько перебував там на обліку як внутрішньо переміщена особа.

Згідно листа ГУПФУ у Дніпропетровській області від 07.04.2023 року позивачка може отримати лише 193337,35 грн. недоотриманої пенсії її батька з урахуванням трирічного строку, визначеного ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Встановлено, що державним нотаріусом Київської ДНК у м. Одеса Веселовській Л.В. видано свідоцтво про право на спадщину від 28.06.2022 року на недоотриману пенсію у розмірі 234125,33 грн..

За викладених обставин, суд першої інстанції встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.

Доводи про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивач звернулася з пакетом документів для виплати недоотриманої пенсії 07 липня 2022 року, отже з цієї дати розмір недоотриманої пенсії перераховано та становить на дату звернення 193337,35 грн. є безпідставними та не грунтуються на положеннях Закону.

Щодо правничої допомоги слід зазначити наступне.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст. 137 ЦПК УКраїни, яка не обмежує розмір таких витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено,що в позовній заяві при зверненні до суду позивачем було зазначено,що витрати на правову допомогу становлять 15000 грн. та додано ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Гареєвим Є.Ш. та договір про надання правничої допомоги від 11.03.2023 року. Клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу надійшло до суду 20.06.2023 року, тобто до судового засідання і було враховано при ухваленні судового рішення, до клопотання було надано розрахунок суми гонорару.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дослідив надані позивачем докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу та дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом справи в суді та є співмірними зі складністю справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Крім того, ні у відзиві на позовну заяву, ні в апеляційній скарзі відповідач не наводить жодного аргументу щодо неспівмірності таких витрат. Відповідач лише зазначає, що позивач не надав документи на обґрунтування витрат, однак не заявив клопотання щодо зменшення стягнутої суми судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що відповідних клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідач не заявляв та відповідних доказів не подавав, розмір витрат на правничу допомогу не спростував. Тому є правильними висновки суду першої інстанції, що у зв`язку із задоволенням позову понесені ОСОБА_1 витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 15 тис. грн.

Доводи про те, що розрахунок було надано лише при винесенні рішення, що позбавило відповідача заявити клопотання про зменшення суми на правову допомогу спростовується матеріалами справи, оскільки зазначена сума була вказана ще в позовній заяві. А докази на підтвердження понесених витрат надані стороною в строки, встановленічастиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року залишити без змін, поновивши його дію.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2023 року.

Судді: