Провадження № 2-з/359/131/2023
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2023 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

06 листопада 2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява про забезпечення позову, якою просить : вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони приватному виконавцю Корольову Михайлу Андрійовичу та будь-яким іншим особам здійснювати заходи щодо реалізації земельної ділянки, загальною площею 26,3665 га, кадастровий номер :03:001:0164, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада, в тому числі, на прилюдних торгах, проведення яких призначено на 15.11.2023 року; заборонити АТ «Прозоро.Продажі» та приватному виконавцю Корольову Михайлу Андрійовичу проводити реалізацію земельної ділянки загальною площею 26,3665 га, кадастровий номер :03:001:0164, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада та зобов`язати АТ «Прозоро.Продажі» зупинити електронні торги, проведення яких призначено на 15.11.2023 року, з реалізації земельної ділянки, загальною площею 26,3665 га, кадастровий номер :03:001:0164, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада, номер лоту 4004.

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 подається до суду позовна заява до АТ «Прозоро.Продажі», приватного виконавця Корольова М.А. про визнання недійсним протоколу електронних торгів та зобов`язання вчинити дії. Так, 09.10.2023 року АТ «Прозоро.Продажі» проведено електронні торги з реалізації земельної ділянки, загальною площею 26,3665 га, кадастровий номер :03:001:0164, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада. ОСОБА_1 прийняв участь в електронних торгах, зареєстру-вався учасником електронних торгів, сплатив гарантійний внесок та зробив крок аукціону. Однак, із опублікованого протоколу про результати земельних торгів йому стало відомо, що статус земельних торгів змінено та визнано земельні торги такими, що не відбулись. Таким чином, з невідомих причин ОСОБА_1 позбавлено можливості придбати вказану земельну ділянку. Заявник вважає, що вказане порушення прав ОСОБА_1 призведе до повторної реалізації земельної ділянки, яку фактично придбав ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений звернутись до суду із даною заявою. Водночас зауважив, що у разі реалізації на торгах земельної ділянку, на яку заявник просить накласти арешт, позивач не зможе захистити свої права та інтереси в межах одного судового провадження, це потягне за собою необхідність звернення до суду з іншими позовами. Тому вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю здійснювати заходи щодо реалізації земельної ділянки, загальною площею 26,3665 га, кадастровий номер :03:001:0164, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада є необхідною мірою для забезпечення заявнику можливості захистити свої права. На даний час земельну ділянку площею 26,3665 га, кадастровий номер :03:001:0164 виставлено на повторні електронні торги. Отже, є достатньо підстав вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову призведе до реального позбавлення ОСОБА_1 захистити його майнові права.

Дана заява про забезпечення позову передана згідно журналу реєстрації вхідної кореспон-денції суду на розгляд судді Яковлєвій Л.В. 07 листопада 2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про його забезпечення, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст.149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Суд, згідно ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України, може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову подана ОСОБА_1 до пред`явлення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

З приєднаних до заяви додатків вбачається, що земельні торги з реалізації земельної ділянки, загальною площею 26,3665 га, кадастровий номер :03:001:0164, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада не відбулись, що підтверджується протоколом про результати земельних торгів № LAE001-UA-553.

Суд відзначає, що заявником не аргументовано необхідність забезпечення позову, взагалі не зазначено фактів, які б вказували на існування спору між позивачем та відповідачами, відсутні докази порушення матеріального права самого ОСОБА_1 , а тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник просить забезпечити позов шляхом заборони приватному виконавцю Корольову Михайлу Андрійовичу проводити реалізацію земельної ділянки загальною площею 26,3665 га, кадастровий номер :03:001:0164, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гірська сільська рада. Тобто, подання такої заяви фактично спрямоване на перешкоджання виконанню виконавчого провадження, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.

Верховним Судом у постанові від 03.04.2019 у справі № 211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно якої суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосу-ванням відповідних заходів.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову, змісту позовних вимог, які має на меті заявити ОСОБА_1 , приходить висновку, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду невідкладно направити заявнику - ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Суддя Яковлєва Л.В.