Справа № 175/4353/20
Провадження № 2/175/1254/20
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Бабко-Мала В.В.,

представника позивача адвоката Іванчика П.В.,

представника відповідача Борейко Н.О.,

представника третьої сторони (у відеоконференції) Перегудова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 2008 року народження та ОСОБА_3 2007 року народження до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростислав Олександрович, служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання протиправним та скасування записів, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року у провадження Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 2008 року народження та ОСОБА_3 2007 року народження до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростислав Олександрович, служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання протиправним та скасування записів.

Згідно автоматизованого розподілу справ між суддями, зазначена справа була розподілена до провадження судді Бойко О.М.

В позовних вимогах позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 2008 року народження та ОСОБА_3 2007 року народження, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер №47469109 від 24.06.2019 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростіслава Олександровича з одночасним припиненням права власності Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на наступні об`єкти: житловий будинок АДРЕСА_1 ,

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:051:0039 площею 0,1 гектарів за адресою АДРЕСА_1 ,

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:051:0011, площею 0,1 гектарів, розташовану за адресою АДРЕСА_2 ;

відновивши записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в попередній стан;

- визнати протиправним та скасувати запис №32107237 від 18.06.2019 щодо житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, серія номер 1075, виданий 19.07.2005, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Л.Г.;

- визнати протиправним та скасувати запис №32108755 від 18.06. 2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:051:0039 площею 0,1 гектарів, за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки серія номер 134, виданий 01.02.2006, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М.;

- визнати протиправним та скасувати запис №32108378 від 18.06.2019 щодо земельної ділянки площею 0,1 гектарів, кадастровий номер :02:051:0011, розташовану за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки серія номер 135, виданий 01.02.2006, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.M.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що малолітні діти позивачки - ОСОБА_3 2007 року народження та ОСОБА_2 2008 року народження є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки кадастровий номер :02:051:0039 площею 0,1 гектарів за цією ж адресою та земельної ділянки площею 0,1 гектарів, кадастровий номер :02:051:0011, розташовану за адресою АДРЕСА_2 . Дане право власності вони набули внаслідок відмови ОСОБА_1 на їх користь від спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (матері позивачки та бабусі малолітніх дітей).

Вважає, що право власності на вказане майно було порушено внаслідок винесення Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47469109 від 24.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростіславом Олександровичем. На підставі цього Рішення в Реєстр речових прав на нерухоме майно були внесені наступні записи про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро»: №32107237 від 18.06.2019 щодо житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, серія номер 1075, виданий 19.07.2005, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Л.Г.; №32108755 від 18.06.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:051:0039 площею 0,1 гектарів за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки серія номер 134, виданий 01.02.2006 року, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М.; №32108378 від 18.06.2019 щодо земельної ділянки площею 0,1 гектарів, кадастровий номер :02:051:0011, розташовану за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки серія номер 135, виданий 01.02.2006, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М.

Про перехід права власності Позивачу не було відомо. Як зазначає позивач жодного повідомлення до неї ані від банку, ані від нотаріуса не надходило.

19 липня 2005 року між АБ «Кредит-Дніпро» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредитної лінії №190705, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_1 відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування 3 000 000 (три мільйони) гривень на ремонт житлового будинку та купівлю меблів.

При укладенні договору, мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 виступила майновим поручителем. В забезпечення належного виконання ОСОБА_1 за договором про надання кредитної лінії №190705 від 19.07.2005 року, між ОСОБА_4 та Банком були укладені наступні договори іпотеки: договір іпотеки №190705-ІП від 19.07.2005 №1075, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; договір іпотеки №010206-IП від 01.02.2006 №134, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку земельну ділянку площею 0,100 гектарів, кадастровий номер 020510039, розташовану за адресою АДРЕСА_1 ; договір іпотеки №010206-ІП/1 від 01.02.2006 №135, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку земельну ділянку площею 0,100 гектарів, кадастровий номер , розташовану за адресою АДРЕСА_2 .

19 квітня 2006 року ОСОБА_1 зі свого рахунку у АКБ «Форум» здійснила платіж на вказані у кредитному договорі №190705 (укладеному з АКБ «Кредит-Дніпро») рахунки, повністю погасивши усі свої боргові зобов?язання перед Банком у розмірі 3 030 928,19 грн., з яких 2 999 276,72 грн. складало тіло кредиту, а решта 31 225,35 грн. - відсотки за кредитом.

ОСОБА_4 (майновий поручитель) звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу щодо звільнення майна з-під обтяження, і суд її задовольнив.

Судовий наказ Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2006 року про зняття заборони відчуження та виключення запису з Державного реєстру іпотек не скасований та діє до теперішнього часу.

Здійснивши вказані платежі, того ж дня (в ніч на 20 квітня 2006 року), позивачка відбула за кордон. Після повернення позивачки з кордону, їй стало відомо, що ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» безпідставно повернув сплачені кошти, пославшись на якусь «перекласифікацію» кредиту та зміну рахунку.

Банк повідомив ОСОБА_1 про це листом, який надійшов на адресу позивачки лише у травні 2006 року, через місяць після здійснення платежу. Сам же цей лист датований 20.04.2006 року та вказує на зміну рахунків саме з 20.04.2006 року. Платіж був здійснений 19.04.2006 року, коли старі рахунки ще мали бути дійсними.

Однак на той час вже були укладені договори іпотеки з АКБ «Форум», згідно з якими житловий будинок і земельні ділянки були передані в іпотеку цьому банку у забезпечення кредитних зобов?язань ОСОБА_1 перед АКБ «Форум», а у подальшому його правонаступнику - ТОВ «Фінансова Компанія «Веста».

На початку травня 2006 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ЗАТ Комерційний банк «Кредит-Дніпро» (в подальшому перейменований в ПАТ «Банк Кредит Дніпро») про припинення договору кредиту. 10 травня 2006 року суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Семененко Я.В. було винесено ухвалу про забезпечення позову, якою Банку було заборонено вчиняти будь-які дії стосовно звернення стягнення на майно, яке належить ОСОБА_4 , в тому числі на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Банку було заборонено вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на майно, і тому, безумовно, було також заборонено звернення із заявою про внесення до Державного реєстру іпотек, оскільки внесення заборони на відчуження майна є складовою частиною звернення на його стягнення.

19 травня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Базилєвим Станіславом Петровичем було внесено до Державного реєстру іпотек відомості про перебування в іпотеці домоволодіння АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 3228061) згідно договору іпотеки №190705-IП від 19.07.2005 року.

У зв?язку із таким незаконним внесенням в державний реєстр відомостей про обтяження майна іпотекою ОСОБА_4 звернулась із позовною заяво до АТ «Банк Кредит Дніпро» та приватного нотаріуса Базилєва С.П. про визнання незаконними дій нотаріуса і зобов`язання його вилучити запис про іпотеку. Справа №200/9287/14-ц перебуває на розгляді в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська. Станом на день винесення рішення по цій справі, діє Ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2021 року про зупинення справи та витребування у Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори витяг зі Спадкового реєстру про заведену після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкову справу, а також про видані свідоцтва про право на спадщину покійної ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка звертає увагу на те, що відчуження права власності на будинок та земельні ділянки було здійснено на підставі запису про іпотеку, внесеного в період дії заборони, встановленої судом.

Також в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, знаходиться справа №403/7868/12 за позовом ЗАТ «Кредит-Дніпро» (потім перейменований в АТ «Банк Кредит Дніпро») до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. Провадження по цій справі зупинене 02 листопада 2022 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області до розгляду цієї цивільної справи.

Наявність судових справ вказує на те, що між сторонами існує спір щодо договорів іпотеки. Отже неможливо вважати суму боргу за кредитним договором безспірною.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. ОСОБА_1 є єдиною донькою померлої ОСОБА_4 . Інших спадкоємців немає.

Позивачка ОСОБА_1 відмовилась від прийняття спадщини на користь своїх дітей - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Діти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_4 та являються власниками житлового будинку і земельних ділянок у рівних частках.

Позивачка зазначає, що відповідачем не було здійснено належним чином повідомлення боржника про вимоги нового кредитора, а тому застосування наслідків договору про задоволення вимог іпотеки є передчасним, і тому повинно бути скасоване.

В позові ОСОБА_1 зазначає, що обов`язковою умовою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за заставодержателем є отримання іпотекодавцем і боржником вимоги від іпотекодержателя. Оскільки на адресу іпотекодавця не надсилалась вимога Відповідачем, то і належні підстави для реєстрації права власності у нотаріуса були відсутні.

Також, відчуження будинку було здійснене банком без погодження із органом опіки і піклування, що є грубим порушенням прав та законних інтересів дітей.

Внесення в державний реєстр запису про обтяження за договорами іпотеки та подальша реєстрація права власності за банком житлового будинку та земельних ділянок було здійснено АТ «Банк Кредит Дніпро» всупереч прямим заборонам судових рішень, а також без додержання процедури - без повідомлення іпотекодавця.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача АТ «Банк Кредит Дніпро» - Борейко Н.О. у задоволенні позову просить суд відмовити у повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує тим, що 19 липня 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Кредит-Дніпро» правонаступником якого після Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» є Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №190705.

Згідно з п. 1.2. Договорів іпотеки з метою забезпечення виконання зобов`язань боржника за кредитним договором №190705, Іпотекодавець - ОСОБА_4 надала в іпотеку Іпотекодержателю предмети іпотеки згідно статті 11 Закону України «Про іпотеки», як майновий поручитель, що визначений і описаний в п.1.3 договорів.

Відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки №190705-IП предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки №010206-ІП від 01.02.2006 предметом іпотеки за цим договором є земельна ділянка, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (Кадастровий номер земельної ділянки 020510035)

Відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки №010206-ІП/1 від 01.02.2006 предметом іпотеки за цим поговором є земельна ділянка, що розташована за адресою АДРЕСА_2 (Кадастровий номер земельної ділянки -02-051-011).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2007 по справі №2-566/07 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «КБ «Кредит-Дніпро» на суму заборгованості в розмірі 1 307 398,55 грн.

Відповідач зазначає, що 18.06.2019 АТ «Банк Кредит Дніпро» цілком правомірно набув право власності на нерухоме майно: будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Кадастровий номер земельної ділянки 020510035); земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (Кадастровий номер земельної ділянки -02-051-011).

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2007 по справі №2-566/07 не було виконано, та заборгованість за Кредитним договором не погашеною.

Відповідач вважає, що посилання позивача на наявність заборони відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2006 року є абсолютно безпідставними, оскільки така заборона в Державному реєстрі речових прав не зареєстрована. У справі, по якій виносилась зазначена ухвала, в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, а отже були відсутні підстави забезпечення позову.

Представник відповідача вказує, що при зверненні за державною реєстрацією права власності, Іпотекодержателем АТ «Банк Кредит Дніпро» було надано копії вимоги від 10.04.2019 року, направленої позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з доказами її направлення та отримання. Видача заставної договором передбачена не була, а отже були виконанні всі передумови для здійснення державної реєстрації права власності.

Таким чином, відповідача, зазначає, що приватний нотаріус Дніпровського МНО Бондаренко Р.О., який діяв як державний реєстратор прав на нерухоме майно, приймаючи рішення про державну реєстрацію права власності АТ «Банк Кредит Дніпро» на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Кадастровий номер земельної ділянки 020510035); земельна ділянка, що розташована за адресою АДРЕСА_2 (Кадастровий номер земельної ділянки -02-051-011) діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивачка через свого представника адвоката Іванчика П.В. надала до суду додаткові пояснення в яких виказує свою незгоду із відзивом відповідача.

Вважає, що посилання відповідача на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2007 року по справі №2-566/07, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «КБ «Кредит Дніпро»» заборгованість є безпідставними, оскільки наявність цього судового рішення не має жодного відношення до спірних взаємовідносин у даній судовій справі.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що набуття ним права власності на нерухоме майно зумовлене невиконанням ОСОБА_1 заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2007 року по справі №2-566/07 за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Кредит Дніпро», до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехметсервіс», ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за договором про надання кредитної лінії в режимі овердрафт №280905-О від 28.09.2005 року.

Тобто, позивачка зазначає, що це рішення не має жодного відношення до кредитного договору, у забезпечення зобов`язання за яким ОСОБА_4 було передано в іпотеку спірне майно.

Зазначає, що, оскільки, позивачка відмовилась від отримання спадку у вигляді спірного майна, на користь своїх дітей, а тому саме права дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були порушенні внаслідок винесення рішення про реєстрацію нерухомого майна та внесення записів в реєстр.

Тому, позивачка вважає, що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська не має жодного відношення до даного спору.

Позивач додатково зазначає, що здійснила платіж за кредитним договором, чим повністю погасила усі свої зобов`язання перед позивачем.

Оскільки зобов`язання були виконанні, ОСОБА_4 , як майновий поручитель, звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу, щодо звільнення майна з-під обтяження, і суд її задовольнив.

Судовий наказ Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2006 року про знаття заборони відчуження та виключення запису з Державного реєстру іпотек не скасований та діє до теперішнього часу.

Додатково, позивачка зазначає, що вона на початку травня 2006 року звернулась із позовом до ЗАТ Комерційний банк «Кредит-Дніпро» про припинення договору кредиту. 10.05.2006 року суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Семененко Я.В. було винесено ухвалу про забезпечення позову, якою банку було заборонено вчиняти будь-які дії стосовно звернення стягнення на майно, яке належить ОСОБА_4 , в тому числі на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

19 травня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Базилєвим С.П. було внесено до Державного реєстру іпотек відомості про перебування в іпотеці зазначеного домоволодіння, згідно договору іпотеки №190705-ІП від 19.07.2005 року.

У зв?язку із внесенням в державний реєстр відомостей про обтяження майна іпотекою ОСОБА_4 звернулась із позовною заяво до АТ «Банк Кредит Дніпро» та приватного нотаріуса Базилєва С.П. про визнання незаконними дій нотаріуса і зобов?язання його вилучити запис про іпотеку. Справа №200/9287/14-ц перебуває на розгляді в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська.

Також в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться справа №403/7868/12 за позовом ЗАТ «Кредит-Дніпро» (потім перейменований в АТ «Банк Кредит Дніпро») до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. Провадження по цій справі зупинене. Наявність судових справ вказує на те, що між сторонами існує спір щодо договорів іпотеки, отже неможливо вважати суму боргу за кредитним договором безспірною.

Також, позивач зазначає, що вона не отримувала копії вимоги від 10.04.2019 року, які їй надсилав відповідач та вважає, що докази відправлення цих вимог, наданні відповідачем не достатні для підтвердження факту відправки. Відповідач лише зазначив та надав до суду копію списку №615 згрупованих поштових відправлень, які позивач не вважає належним підтвердженням того, що вона отримувала вимогу відповідача. А мати позивачки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому не могла отримати вимогу від відповідача у 2019 році.

Мотивує тим, що належними доказами надіслання рекомендованого листа є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкт поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги її вартість.

Зазначає, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: ???копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, ???документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Отже, обов?язковою умовою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за заставодержателем є отримання іпотекодавцем і боржником вимоги від іпотекодержателя.

Оскільки на адресу іпотекодавця не надсилалась вимога відповідачем, то і належні підстави для реєстрації права власності у нотаріуса були відсутні.

В заперечення цьому, в додаткових пояснення відповідач зазначає, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.04.2008 по справі №22ц-310, Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2007 скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» заборгованість по договору про надання кредитної лінії №190705 від 19.07.2005 у розмірі 3 692 627 грн. 70 коп. та понесені по справі затрати на сплату судового збору при подачі позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 550 гривень, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 60 грн., а всього 3 695 237 грн. 70 коп.

Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що як вбачається з виписок по особовим рахункам, наданим ОСОБА_1 з метою подальшого розірвання договору про надання кредитної лінії від 19 липня 2005 року нею, в односторонньому порядку, на рахунок банку «Кредит-Дніпро» платіжним дорученням №1404200 від 19.04.2006 року було перераховано суму в розмірі 31 225 гривень 35 копійок; платіжним дорученням №1404101 від 19.04.2006 року було перераховано суму в розмірі 2 999 276 гривень 72 копійки і нарешті платіжним дорученням №1405110 від 20.04.2006 року було перераховано суму в розмірі 1 643 гривень 44 копійок.

В той же час, як вбачається з тексту вищевказаного договору, можливість одностороннього розірвання чи припинення зобов`язань по ньому не передбачена, а передбачене пунктом 6.2 лише дострокове погашення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними ресурсами, а пунктом 7.2 вказаного договору передбачений порядок дострокового погашення кредиту, згідно з яким у разі дострокового погашення кредиту, нарахування та сплата відсотків за користування кредитними ресурсами повинна здійснюватись в день дострокового погашення кредиту, при розрахунку відсотків за користування яким, згідно з пунктом 7.2 приймається метод «факт-факт» і чого в дійсності ОСОБА_1 виконано не було.

Таким чином, оскільки в день дострокового погашення кредиту ОСОБА_1 до банку за розрахунком суми кредиту та відсотків по ньому не зверталась на день внесення грошових коштів ОСОБА_1 банком ніяких розрахунків не по кредиту, в зв?язку з викладеними обставинами, не робилось, а відповідно і виконання ОСОБА_1 своїх зобов?язань банком не приймалось, рішення суду не може залишатись в силі та підлягає скасуванню та постановкою нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та про задоволення позову ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро».

Отже, доводи позивача ОСОБА_1 щодо належного виконання кредитних зобов?язань не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки суд визнав, що ОСОБА_1 має заборгованість перед Банком. У вищезазначеному судовому рішенні суд підтвердив чинність зобов?язання, іпотека не припинена. Оскільки судове рішення підтверджує чинність основного зобов?язання, похідні договори іпотеки також є чинними.

На виконання вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», АТ «Банк Кредит Дніпро» діяв з дотриманням вимог п. 61 Порядку №1127 і ст. 35 Закону України «Про іпотеку», та приватному нотаріусу ДМНО Бондаренко Р.О. були надані всі необхідні документи, а саме: копії вимоги від 10.04.2019, направленої позивачу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (іпотекодавець), ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 3 доказами її направлення. Видача заставної договором передбачена не була, а отже, були виконані всі передумови для здійснення державної реєстрації права власності.

Право вимагати від заявника документів, подання яких не передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та Порядком державної реєстрації, у приватного нотаріуса, як державного реєстратора, відсутнє.

Звертають увагу суду, що направлені вимоги ОСОБА_1 , як позичальнику, так і законному представнику малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на адреси, зазначені в матеріалах кредитної справи, були повернуті за закінченням терміну зберігання.

Листом від 22.11.2017 №4819/02-14 до с/с 872/2016 Четверта дніпровська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1 , що, зокрема, 07.11.2017 за №2035/02-14 зареєстровано лист ПАТ «Банк Кредит Дніпро», який було долучено до спадкової справи №872/2016 після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, Листом від 19.04.2019 №1834/02-14 на №34-1767 від 10.04.2019 Четверта дніпровська державна нотаріальна контора повідомила АТ «Банк Кредит Дніпро», що претензія кредитора №34-1767 від 10.04.2019 до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_4 , надійшла 19.04.2019 та була зареєстрована за №621/02-14 та за №867 в книзі обліку і реєстрації спадкових справ та долучено до спадкової справи №872/2016 (реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 59608232). У випадку прийняття спадщини та/або видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкоємцям буде надано відповідне повідомлення щодо вимог кредиторів.

Відповідач стверджує, що діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та приватному нотаріусу ДМНО Бондаренко Р.О. були наданні всі необхідні документи. Тому, за наявності невиконаних кредитних зобов`язань ОСОБА_1 кредитор Банк реалізував своє право на предмети іпотеки.

Також, відповідач звертає увагу суду, що після смерті ОСОБА_4 , АТ «Банк Кредит Дніпро» дотримався процедури звернення до нотаріуса із вимогами до спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 перебуває в Єдиному реєстрі боржників та обізнана про невиконані кредитні зобов?язання перед АТ «Банк Кредит Дніпро», а тому з метою виведення іпотечного майна та уникнення його відчуження на користь третьої особи, здійснила відмову від спадщини на користь своїх малолітніх дітей.

З урахуванням вищезазначеного, відповідач вважає, що в діях позивача вбачається недобросовісність щодо кредиторів, заборгованість за кредитними договорами, перед якими є непогашеною. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, так як в обґрунтування позовних вимог позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, а матеріали справи спростовують доводи позовної заяви.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста» - адвокат Бурдюг Т.В. надав до суду заяву про вступ у справу як третя сторона, яка не заявляє особистих вимог щодо спору.

Заяву обґрунтовують тим, що 19 квітня 2006 року між АКБ «Форум» (в подальшому ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0046/06/03-Z.

В забезпечення зобов?язань за вказаним кредитним договором 12.05.2006 між Банком та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір № 07-134/06, предметом іпотеки за яким виступало нерухоме майно - будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:051:0039, на якій розташований будинок.

Також 18.05.2006 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір №070-176/06, предметом іпотеки за яким була земельна ділянка, кадастровий номер :02:051:0011, площа 0,100 га, за адресою: ; АДРЕСА_2 .

26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги №0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк «Форум» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №0046/06/03-Z від 19.04.2006 року, укладеного з ОСОБА_1 .

В цей же день між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір про відступлення прав за Договорами іпотеки (Іпотечними договорами), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. та зареєстрований в реєстрі за №254, зокрема відступлено право і за Іпотечним договором №070-134/06 від 12.05.2006 та Іпотечним договором №070-176/06 від 18.05.2006, укладеними з ОСОБА_4 . За таких обставин, ТОВ «ФК «Веста» набуло прав іпотекодержателя щодо будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він розташований, та щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:051:0011, площа 0,100 гa, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» за №06/08-2019 від 06.08.2019 року «Про перейменування ТОВ «Фінансова компанія «Веста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна станом на теперішній час ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» являється іпотекодержателем вищезазначеного нерухомого майна.

Предметом розгляду по даній цивільній справі є визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання протиправним та скасування записів відносно земельних ділянок, що розташовані на території Дніпровського району Дніпропетровської області, а як вбачається зі справи №175/4196/20 (про розгляд заяви про забезпечення позову до його подання) саме відносно будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :02:051:0039, на якій він розташований, та земельної ділянки, кадастровий номер :02:051:0011, площа 0,100 га, за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто у цій справі вирішується спір щодо нерухомого майна, яке є іпотечним майном ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а отже рішення у справі може безпосередньо вплинути на права та обов?язки ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Ухвалою суду від 08.07.2022 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста» - адвоката Бурдюг Т.В. про залучення третьої особи було задоволено та залучено до справи як третю сторону.

Представник позивача ОСОБА_6 надав до суду заперечення на додаткові пояснення відповідача в яких зазначив, що відповідач, надаючи пояснення, вказує на безспірність своїх вимог за кредитним зобов`язанням, керуючись рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.04.2008 року у справі №22ц-310, про ігнорує спірність запису про іпотеку та пріоритетність іпотеки АТ «Банк Кредит Дніпро» перед іншим іпотеко держателем ТОВ «Фінансова компанія «Веста», що є правонаступником АКБ «Форум».

Вважає, що сплативши 19.04.2006 року платіж за кредитним договором №190705 повністю погасила усі свої боргові зобов`язання, оскільки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Керуючись цим ОСОБА_4 , як майновий поручитель, звернулась до суду із судовим наказом щодо звільнення майна з-під обтяження і суд видав відповідний наказ.

Банк надіслав повідомлення про перекласифікацію кредиту 20.04.2006, проте отримала його ОСОБА_1 лише коли вже був укладений договір іпотеки з АКБ «Форум», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Веста»».

Додатково вказує на розгляд справ №403/7868/12 та №200/9287/14-ц, в яких наявний спір щодо договорів іпотеки, що зумовлює відсутність законних підстав для безспірної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, а тому внесення нотаріусом в державний реєстр відомостей про обтяження майна іпотекою було здійснено протиправно.

Знову звернув увагу суду на факт того, що позивач не була належним чином повідомлена про отримання письмової вимоги від відповідача про усунення порушень, що є підставою для нотаріуса у здійсненні державної реєстрації права власності.

Представником відповідача ОСОБА_7 були наданні додаткові пояснення, щодо того, що відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не відповідають нормам законодавства та судовій практиці.

Обґрунтовує це тим,що ОСОБА_1 у своїх вимогах про визнання протиправними рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності не впливають і не можуть вплинути на права позивача щодо права на предмет іпотеки.

Позивачка, на думку відповідача, вважаючи, що її майно у незаконному володінні інших осіб, повинна була подати позов із вимогою про витребування нерухомого майна із чужого володіння, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову ще й за підстави неналежної позовної вимоги.

Ухвалою суду від 02 листопада 2022 року по даній справі було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

20 лютого 2023 року позивачка надала до суду заяву про зміну предмету позову.

В обґрунтування цього зазначила, що через зміну судової практики по даній категорії справ вважає, що є нагальна необхідність змінити предмет позову, доповнивши позов вимогою про витребування майна, замість вимог про скасування записів про державну реєстрацію.

Даною заявою, позивачка вважає, що не порушить підстави позову, коло доказів, а зміна позовних вимог є вимушеною формальною заявою, направлену на приведення своїх позовних у відповідність до норм чинного законодавства та у відповідність до позиції Верховного Суду.

Ухвалою суду від 13 квітня 2023 року у прийнятті заяви позивачки про зміну предмету позову було відмовлено.

Подання на даній стадії заяви про зміну предмету позову, суд розцінив як спробу затягування розгляду справи по суті, оскільки процесуальним законодавством не закріплено можливості подання уточненої заяви під час розгляду справи по суті.

Позивачка не погодилась із таким рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області та подала апеляційну скаргу на ухвалу суду від 13 квітня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області залишено без змін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Іванчик П.В. підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача ОСОБА_7 заперечував позов та просив відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи Перегудов І.В., приймав участь у режимі відеоконференції, вважає, що відповідач надав більш аргументовану правову позицію та у винесенні рішення полягається на розсуд суду.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив,, що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

19 липня 2005 року між АБ «Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредитної лінії №190705, згідно з умовами банк надав ОСОБА_1 кредитну лінію з лімітом кредитування 3 000 000 грн. на ремонт житлового будинку та купівлю меблів.

При укладенні договору мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 виступила майновим поручителем. В забезпечення належного виконання ОСОБА_1 за договором про надання кредитної лінії №190705 від 19.07.2005 року, між ОСОБА_4 та банком були укладені договори іпотеки:

-договір іпотеки №190705-ІП від 19.07.2005 №1075, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 28);

-договір іпотеки №010206-IП від 01.02.2006 №134, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку земельну ділянку площею 0,100 гектарів, кадастровий номер 020510039, розташовану за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 32);

-договір іпотеки №010206-ІП/1 від 01.02.2006 №135, відповідно до якого ОСОБА_4 передала в іпотеку земельну ділянку площею 0,100 гектарів, кадастровий номер , розташовану за адресою АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 36).

19.04.2006 року Позивачка начебто сплатила заборгованість за договором (т.1 а.с. 75-76) та в цей же день вночі на 20.04.2006 року виїхала за кордон (т.1 а.с. 78).

Згідно листа ЗАТ «КБ «Кредит-Дніпро»» від 20.04.2006 року, банк одразу, на наступний день, звернувся до позивачки із повідомленням, про наявні неточності в розрахунках та платіжних дорученнях (т.1 а.с. 79).

Як зазначає в своєму позові ОСОБА_1 , вона отримала цей лист у травні 2006 року, тобто через місяць після здійснення свого платежу.

За цей час ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_4 встигли отримати судовий наказ Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2006 року про зняття заборони відчуження та виключення запису з Державного реєстру іпотек.

Також, уклали кредитний договір №0046/06/03-Z від 19.04.2006 року із АКБ «Форум» та інші договори іпотеки: №07-134/06, №070-176/06 на спірне майно.

Відповідач, яким є Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» зазначає, що позивачка, в порушення вимог кредитного договору №190705 від 19.07.2005 року не виконала умови договору, при виконанні зобов`язання, оскільки повинна була особисто звернутись в банк та закрити цей договір (т.1 а.с.120).

У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 531 ЦК України визначено, що Боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

До суду не надано належного доказу, що позивачка дійсно виконала умови кредитного договору №190705 від 19 липня 2005 року, оскільки, як вбачається з виписок по особовим рахункам, наданим ОСОБА_1 з метою подальшого розірвання договору про надання кредитної лінії від 19 квітня 2006 року нею, в односторонньому порядку, на рахунок банку «Кредит-Дніпро» платіжним дорученням № 1404200 від 19.04.2006 року було перераховано суму в розмірі 31 225 гривень 35 копійок; платіжним дорученням № 1404101 від 19.04.2006 року було перераховано суму в розмірі 2 999 276 гривень 72 копійки і платіжним дорученням № 1405110 від 20.04.2006 року було перераховано суму в розмірі 1 643 гривень 44 копійок (т. 1, а.с. 75-76).

В той же час, як вбачається з тексту вищевказаного договору, можливість одностороннього розірвання чи припинення зобов`язань по ньому не передбачена, а передбачене пунктом 6.2 лише дострокове погашення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними ресурсами, а пунктом 7.2 вказаного договору передбачений порядок дострокового погашення кредиту, згідно з яким у разі дострокового погашення кредиту, нарахування та сплата відсотків за користування кредитними ресурсами повинна здійснюватись в день дострокового погашення кредиту, при розрахунку відсотків за користування яким, згідно з пунктом 7.2 приймається метод «факт-факт» і чого в дійсності ОСОБА_1 виконано не було (т. 1 а.с. 27).

Навпаки, ОСОБА_1 , замість особистого звернення у банк для виконання вимог зазначеного договору, поїхала за кордон, вважаючи, що вимоги кредитного договору виконанні.

Таким чином, оскільки в день дострокового погашення кредиту ОСОБА_1 до банку за розрахунком суми кредиту та відсотків по ньому не зверталась, на день внесення грошових коштів ОСОБА_1 банком ніяких розрахунків по кредиту, в зв`язку з викладеними обставинами, не робилось, а відповідно і виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань банком не приймалось.

Дана позиція суду узгоджується із Рішенням Колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2008 року по справі №22ц-310, на яку зробив посилання відповідач.

Позивачка не надала до суду жодного належного доказу про виконання належним чином умов кредитного договору, а враховуючи всі розбіжності між доказами та ствердженнями позивача, суд не може їх врахувати як належні та допустимі докази.

Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки, як вважає ОСОБА_1 , вона відмовилась від отримання спадку у вигляді спірного майна, на користь своїх дітей, а тому саме права дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були порушенні внаслідок винесення рішення про реєстрацію нерухомого майна та внесення записів в реєстр.

З матеріалів цивільної справи, суд встановив, що позивачка розуміла, що у відношенні до майна є спір, а тому ОСОБА_1 перебуваючи в Єдиному реєстрі боржників та знаючи про невиконані кредитні зобов`язання перед АТ «Банк Кредит Дніпро», з метою виведення іпотечного майна та уникнення його відчуження на користь третьої особи, здійснила відмову від спадщини на користь своїх малолітніх дітей.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що в діях позивача вбачається недобросовісність щодо кредитних зобов`язань, оскільки заборгованість за кредитними договорами непогашена.

Щодо стверджень позивачки, що вона не була належним чином повідомлена про вимоги банку про усунення порушення, а саме №34-1770 від 10.04.2019 року, №34-1768 від 10.04.2019 року, №34-1769 від 10.04.2019 року, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі №757/13243/17 від 29 вересня 2020 року зазначила, що належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв?язку чи кур?єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв?язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов?язання обгрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов?язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов?язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов?язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов?язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання».

Відповідач діяв, у відповідності до законодавства та здійснив усі можливі способи, для інформування позивачки щодо наявності своїх вимог.

Направлені вимоги ОСОБА_1 , як позичальнику, так і законному представнику малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на адреси, зазначені в матеріалах кредитної справи, були повернуті за закінченням терміну зберігання (т.1 а.с. 246-259).

Листом від 22.11.2017 №4819/02-14 до с/с 872/2016 Четверта дніпровська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1 , що, зокрема, 07.11.2017 за №2035/02-14 зареєстровано лист ПАТ «Банк Кредит Дніпро», який було долучено до спадкової справи №872/2016 після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 263).

Також, Листом від 19.04.2019 №1834/02-14 на №34-1767 від 10.04.2019 Четверта дніпровська державна нотаріальна контора повідомила АТ «Банк Кредит Дніпро», що претензія кредитора №34-1767 від 10.04.2019 до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_4 , надійшла 19.04.2019 та була зареєстрована за №621/02-14 та за №867 в книзі обліку і реєстрації спадкових справ та долучено до спадкової справи №872/2016 (реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 59608232) (т.1 а.с. 262).

Тобто, відповідачем доведено, що ОСОБА_1 була повідомлена про вимоги відповідача.

Також, суд зауважує, що посилання позивача на наявність заборони відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2006 року є абсолютно безпідставними, оскільки, по-перше, така заборона в Державному реєстрі речових прав не зареєстрована, по-друге, у справі, по якій виносилась зазначена ухвала, в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, а отже були відсутні підстави забезпечення позову.

Редакція ЦПК України, яка діяла на той момент містила норму ч.6 ст.154 відповідно до якої якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням

законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового

рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів

забезпечення позову.

Як відомо суду, зазначене рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська не було оскаржено, а тому, у відповідності до редакції ЦПК України, який діяв на момент того спору, забезпечення позову скасовується після набрання рішенням суду законної сили.

Тобто ухвала суду від 10.05.2006 року, на яку посилається позивачка не може бути врахована судом, як належний доказ чи обставина.

Суд додатково вважає, що позивачка неналежним чином визначила позовну вимогу. Оскільки вона вважає, що її майно знаходиться в чужому незаконному володінні, то їй необхідно було в позовних вимогах зазначити про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Така позиція суду, узгоджується із практикою Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16 (провадження № 14-2цс21 (пункти 148-150). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, провадження № 14-338цс18, та інших.

Серед способів захисту речових прав ЦК України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391), визнання права власності (стаття 392).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 373/326/17 (провадження № 14-201цс21), пославшись на свою сталу

та сформовану судову практику, вказала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений.

У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування

з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення

до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Вимога про визнання недійсним рішень та записів не є належною

у спорі про витребування майна.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу,

що за загальним правилом, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення позову, тобто рішення суду

про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння,

є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме

за відповідачем, а не за іншою особою.

Близькі за змістом висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80),

від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) та багатьох інших.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, прослухавши ствердження сторін по справі, вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Отже, на підставі вищезазначеного, та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 23, 509, 526, 531 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 76, 80, 81, 89, 263, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 2008 року народження та ОСОБА_3 2007 року народження до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростислав Олександрович, служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання протиправним та скасування записів відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бойко О.М.