Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3574/19
Номер провадження2/711/103/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого-судді: Казидуб О.Г.

при секретарі: Зайцевій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) звернулися до Придніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович (м. Черкаси, бул. Шевченко, 258/1) про визнання заповіту недійсним. Свої вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Використовуючи своє право як рідні сестри покійної позивачі звернулися з заявою про прийняття спадщини після померлої та було встановлено, що 20 червня 2017 року ОСОБА_4 склала заповіт у Першій Черкаській державній нотаріальній конторі на користь ОСОБА_3 , а спадкова справа відкрита по заяві ОСОБА_3 у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу.

В цей же день 20 червня 2017 року ОСОБА_4 надала відповідачу ОСОБА_3 довіреність щодо представлення її інтересів , яка також посвідчена Першою черкаською державною нотаріальною конторою.

Незважаючи на той факт, що до 2017 року ОСОБА_5 була зареєстрована у приватному будинку своєї сестри ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , відновлення документів в зв`язку з втратою, а саме, паспорту відбувалось у Черкаському районі Черкаської області з реєстрацією її у будинку непридатному для проживання у АДРЕСА_4 (зареєстрована 21.04.2017 року).

Після звернення з позовом про усунення від спадщини ОСОБА_4 нібито звернулась з заявою про зняття її з реєстрації з вибуттям 13.02.2018 року у с. Червона Слобода та як встановлено на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 покійна не була ніде зареєстрована.

Зазначає, що прізвище батьків ОСОБА_4 було ОСОБА_6 , а при отриманні нового паспорту прізвище було змінено ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , що потягнуло за собою встановлення юридичного факту.

Вказують, що за своє життя ОСОБА_4 вела неправильний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, проживала у сторонніх осіб, була позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої на той час доньки та дитина виховувалась у дитячому будинку, після чого була усиновлена. З таким способом життя постійно боролися батьки, шукали по місту, приводили додому, але після двох днів все повторювалося, підпадала під вплив інших людей, не мала свою точку зору. ОСОБА_4 приходила до них, як при житті батьків тільки отримати будь-які кошти, після того як їй було погано за станом її здоров`я, саме вони поклали її у лікарню та оплатили її лікування, лікувалась остання з тими ж діагнозами від яких померла.

Останній раз ОСОБА_4 приходила до сестри ОСОБА_1 у вересні 2017 року, просила кошти та повідомила, що дала довіреність на відновлення втрачених документів, просила доньку ОСОБА_2 надати будинкову книгу та допомогти в отриманні паспорта громадянина України, після чого її ніхто не бачив.

З історії стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_4 поступила 22 листопада 2018 року у лікарню в тяжкому стані і прожила менше трьох годин, померла від гнійної пневмонії та церрозу печінки. Церроз печінки не виникає спонтанно, до цього приводить неправильний спосіб, відсутність лікування та нормального харчування, емоційний та психічний стан.

За своє життя їхня сестра страждала на ряд тяжких захворювань та проходила курс лікування у стаціонарному відділенні, завжди всі витрати на її лікування несли вони та їхні батьки.

На час складання заповіту на червень 2017 року у їхньої сестри в зв`язку з постійним зловживанням спиртними напоями, отримання пошкоджень у зв`язку з побоями, проживання майже на вулиці розвилась тяжка хвороба, стан її здоров`я погіршувався, вона потребувала лікування, проте, вона була схильна підпадати під вплив сторонніх осіб і повернути її до нормального життя було не можливо.

Вважають, що на час складання та посвідчення заповіту на користь ОСОБА_3 , у їхньої сестри спостерігався процес психічного розладу. Відповідач умисно скрив від них смерть їхньої сестри, позбавив їх можливості її поховання за усіма традиціями і рядом з батьками, позбавив можливості повідомлення своєчасного її доньки, хоча достеменно знав засоби зв`язку і спілкування з одним із позивачем та своєчасно не повідомив про смерть і суд при розгляді справи про усунення від спадщини.

У них виникає сумнів про вільне волевиявлення ОСОБА_4 , тому що її паспорт громадянина України перебував саме у відповідача, що він постійно супроводжував її при вирішенні питання реєстрації, зняття з реєстрації, отриманні паспорта, позбавив її можливості бути присутньою в судових засіданнях та вирішенні справи мирним шляхом, заповіт складений на сторонню особу. Яка ні є родичем, а не на рідну доньку, вважають, що відповідач переслідував тільки матеріальні вигоди.

Просять визнати заповіт складений 20 червня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори недійсним, стягнути з відповідача на їхню користь судові витрати.

17 травня 2019 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

29 серпня 2019 року ухвалою суду зобов`язано КЗ "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" Черкаської міської ради надати суду історію стаціонарного хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та зобов`язано Комунальну установу «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» надати суду акт проведення дослідження померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

15 січня 2020 року через канцелярію суду адвокат Руднічук Д.В., який діє в інтересах позивачів, надав заяву про уточнення підстав позову. В заяві зазначено, що в даному випадку позивачу достовірно відомо, що підпис на оскаржуваному заповіті належить не спадкодавцю. Виявили позивачі цей факт після витребування з Дубіївської сільської ради оригіналу двох заяв про зняття з реєстрації місця проживання та про реєстрацію місця проживання від 21 квітня 2017 року, які написані були особисто померлою та підписані також нею. Почерк померлої який міститься в заявах про зняття з реєстрації місця проживання та про реєстрацію місця проживання від 21 квітня 2017 року ззовні явно відрізняється від почерку померлої в заповіті, зокрема, напису здійсненого особисто померлою - «Заповіт записаний з моїх слів».

А тому, зазначає, що позивач просить суд визнати заповіт недійсним також через невідповідність правочину (заповіту) вимогам законодавства, оскільки, померла не підписувала заповіт, а також, відсутність вільного волевиявлення померлої на укладення заповіту, оскільки, напис «Заповіт записаний з моїх слів, прочитаний в голос та власноручно підписаний мною» зроблено не померлою.

Просить визнати заповіт, складений 20 червня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори недійсним.

15 січня 2020 року ухвалою суду призначено у справі судово - почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити наступні питання, провадження у справі зупинено.

13 липня 2020 року ухвалою суду поновлено підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

21 січня 2021 року ухвалою суду ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2020 року повернуто до Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для виконання.

20 липня 2021 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання.

12 жовтня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

19 січня 2022 року ухвалою суду призначено у справі посмертну комісійну судову психіатрично-психологічну експертизу, провадження у справі зупинено.

11 березня 2022 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до судового засідання.

23 травня 2022 року ухвалою суду ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2022 року повернуто до Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», провадження у справі зупинено.

07 вересня 2022 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до судового засідання.

07 вересня 2022 року ухвалою суду ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2022 року повернуто до Черкаської філії ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертиз та моніторингу наркотиків МОЗ України», провадження у справі зупинено.

19 жовтня 2022 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до судового засідання.

Адвокат Руднічук Дмитро Володимирович, який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги, зазначені в первинній позовній заяві, зокрема, визнання недійсним заповіту з підстав передбачених ст..ст. 215,225 ЦК України, підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Також зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності та не наполягає на стягнені з відповідача судових витрат.

Відповідач ОСОБА_3 через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначено, що керуючись ст. 220 ЦПК України, він повністю визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Також зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності.

Третя особа - Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні, яке відбулося 19 січня 2022 року, пояснила, що з ОСОБА_4 вона познайомилась років 8-10 тому, вона робила в квартирах ремонти, вона працювала добре і майже без вихідних. Свідок вказала, що ОСОБА_4 вела нездоровий спосіб життя, обманювала батьків, покинула дитину, постійно була в пошуках алкоголю. Були випадки, що вона приходила до ОСОБА_1 і вимагала гроші на випивку, неодноразово люди її заспокоювали. ОСОБА_4 хворіла на пневмонію, лежала в лікарні з хворою печінкою.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні, яке відбулося 19 січня 2021 року, пояснив, що він запозичив ОСОБА_4 велику суму грошей, але вона не встигла купити собі нерухомість. Коли вона померла, саме він її поховав на четвертий день після смерті. Заповіт нею був складений в 2017 році, а померла вона в 2018 році.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулося 19 січня 2022року, пояснила, що у ОСОБА_4 була окрема однокімнатна квартира. Особисто свідок поклала ОСОБА_4 до лікарні, але вона звідти втекла. Ще ОСОБА_4 була співвласницею 1/4 квартири.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні, яке відбулося 19 січня 2022 року, пояснила, що вона є подругою ОСОБА_1 . З ОСОБА_11 вони дружили з дитинства, рядом проживали, разом ходили до школи. З ОСОБА_12 у них і зараз міцні відносини, а ОСОБА_13 почала вживати алкогольні напої ще з того моменту як влаштувалась в перукарню. До 2010 року свідок бачила ОСОБА_11 часто, пізніше вона приходила позичити гроші. Потім свідок працювала в Москві і ОСОБА_11 поїхала з нею, згодом вони просили родичів щоб її забрали, бо вона часто уходила в запої. В Москві вона пропрацювала місяць і потім почала пропадати і так продовжувалося пів року. Коли ОСОБА_11 була вагітною, то вона все одно вживала алкогольні напої. Після народження дитини вона жила з батьками, але кидала дитину на батьків, а саме уходила в «запої». В неї була пагубна звичка вживання алкоголю, в неї тряслись руки, вона дитині відрізала вухо, останній час вона вела себе не адекватно, вона практично постійно зловживала алкоголем. Вона роз`яснялась не нормально, в неї було «одутловате» обличчя, наливались ноги.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні, яке відбулося 19 січня 2022 року, пояснила, що вона є колишньою сусідкою сторін. На протязі 20 років вони проживали разом в одному будинку, ОСОБА_11 в 15 років виглядала на 23-30 років і поведінка в неї була аналогічна. Потім свідок часто її бачила, як вона рилась на мухорках, вона була в поганому стані, вона любила гуляти, вживала алкоголь.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні, яке відбулося 19 січня 2022 року, пояснила, що вони друзі з дитинства, проживають в одному під`їзді, товаришують з дитячого саду. ОСОБА_11 з 15 років випивала. На похороні матері свідка, ОСОБА_13 була в жахливому стані, в 33 роки вона була без зубів, зморщена, тряслась, кашляла, з вошами, була худа та «висохша». Вона була асоціальна, в неї було вже одне легеня чорне. Під час підписання заповіту, вона не усвідомлювала свої дії. ЇЇ з дому ніхто не виганяв.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків,суд приходить до насупного висновку.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

Відповідно до повідомлення Дубіївської сільської ради від 15.03.2019 № 101/02-17, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована в домоволодінні ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_4 , але за даною адресою не проживала з дати реєстрації 21.04.2017 року. ОСОБА_4 , 1973 р.н., вибула 13.02.2018 року в АДРЕСА_5 .

Заповітом, посвідченим Починок Ю.В. державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 все своє майно заповіла ОСОБА_3 . Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1-1682.

Відповідно до повідомлення Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. від 29.10.2019 № 985/01-16, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулись ОСОБА_3 , 22.03.2019 року із заявою про прийняття спадщини; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про прийняття спадщини; ОСОБА_2 , 02.05.2019 року із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту Судових експертиз № 257,893,930/21-23 від 29.06.2021 - «1. Рукописний текст «Заповіт записаний з моїх слів, прочитаний в голос та власноручно підписаний мною» в заповіті посвідченому 21.04.2017 року, державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-1682, виконаний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. Рукописний текст « ОСОБА_17 » в графі підпис заповіту посвідченого 21.04.2017 року, державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-1682, виконаний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Підпис» заповіту ОСОБА_4 від 20.06.2017 виконаний рукописно, пишучим приладом без будь-якої попередньої технічної підготовки і технічних засобів.

4. Підпис в заповіті посвідченому 21.04.2017 року, державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-1682, виконаний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 39 Черкаської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків» Міністерства охорони здоров`я України _ «1.2.Під час складання оскаржуваного заповіту від 20.06.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявляла ознаки хронічного психічного захворювання - прояви грубо вираженого некомпенсованого розладу особистості набутого внаслідок тривалої та масивної алкогольної інтоксикації з різко вираженими психопатоподібними та афективними (депресивними) розладами з проявами тривалої та глибокої соціальної дезадаптації та ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, що у своїй сукупності позбавляло її здатності усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними.

3.4.Здатність усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою свідомо керувати ними і передбачати їх наслідки, а також правильно розуміти характер та значення скованих нею дій в момент підписання оскаржуваного заповіту від 20.06.2017, посвідченого державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. у під експертної особи ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначалась повною мірою описаним у відповіді на питання 1.2. хронічним психічним захворюванням, тому окрема оцінка впливу на цю здатність її емоційного стану індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища (залежність, погроза, мана, тощо) не має самостійного експертного значення».

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені (частина перша статті 225 ЦК України).

Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

З позовом про визнання правочинів недійсними на підставі статті 225 ЦК України звертається:

(а) або сторона правочину, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними;

(б) або в разі її смерті - інші особи, чиї цивільні права або інтереси порушені. До інших осіб відносяться, зокрема, спадкоємці сторони правочину, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина друга статті 1257 ЦК України).

Тлумачення частини другої статті 1257 ЦК України свідчить, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити юридичну долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19)вказано, що «правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 145 ЦПК України 2004 року (пункт 2 частини першої статті 105 ЦПК України) зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року (стаття 89 ЦПК України). Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року, частина 6 статті 81 ЦПК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання заповіту недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Оцінюючи Висновок судово-психіатричного експерта № 39 в сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позивачами доведено факт неспроможності ОСОБА_18 на час складення заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними.

А тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , є обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст..ст. 202, 212, 215,216, 225 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений 20 червня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1682.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 05 січня 2023 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб