Справа № 444/1837/22
Провадження № 2/444/83/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30 січня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Львівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права власності на нерухоме майно. Просять суд:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0078 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1414 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0078 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1414 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

з підстав зазначених у позові.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у якій просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Львівської міської ради, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності та на виконання ухвали Жовківського районного суду Львівської області копії спадкових справ заведених після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності та належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що видно з копії свідоцтва про смерть (а.с.7).

За життя, ОСОБА_3 11.07.2006 року склала заповіт зі змісту якого вбачається, що 0,09 га. земельної ділянки в АДРЕСА_1 вона заповіла ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах.

Решту згаданої вище земельної ділянки заповіла ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Належний їй житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 заповіла синам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частинах, що вбачається з копії даного заповіту (а.с.16).

Спадщину після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 прийняли, про що свідчить копія витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі та копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02.2014 року видане на ім`я ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 була власником земельної ділянки площею 0,2267 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України від 28.02.1995 року серія ЛВ 6 .

Даний державний акт на право приватної власності на землю виданий громадянину України та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6, що видно з його копії (а.с.19).

За життя ОСОБА_3 здійснила розподіл даної земельної ділянки і її частину площею 0,0824 га подарувала в рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що вбачається з копії договору дарування земельної ділянки від 05.02.2008 року (а.с. 20).

Згаданий вище державний акт ніким не оспорювався та не був визнаний недійсним.

Однак, в цільовому призначені земельної ділянки в даному державному акті було зазначено - для обслуговування житлового будинку.

Тому, головою Малехівської сільської ради було здійснено допис в цільовому призначенні земельної ділянки, а саме було дописано "для будівництва господарських будівель і споруд згідно ЗКУ». Даний допис було засвідчено підписом голови Малехівської сільської ради та скріплено печаткою.

Після розподілу земельної ділянки та частини її дарування у власності ОСОБА_3 залишилася земельна ділянка площею 0,1414 га. в АДРЕСА_1 про що свідчить копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.24-28).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (син ОСОБА_3 ).

За життя, ОСОБА_4 склав заповіт в користь ОСОБА_2 .

Зі змісту заповіту вбачається, що ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку та земельну ділянку, на якій він знаходиться по АДРЕСА_1 заповів дочці - ОСОБА_2 , що видно з його копії (а.с.18).

ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.07.2015 року (а.с. 14).

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються власниками житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Однак, коли вони звернулися до нотаріуса із заявою про оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1414 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:008:0078 однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у згаданому вище державному акті є виправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуваннями перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувану (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що земельна ділянка є об`єктом права приватної власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись статтею 23, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0078 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1414 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0078 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1414 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 30.01.2023 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.