Справа № 156/932/23
Провадження № 2/156/205/23
Рядок статзвіту № 69
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
01 листопада 2023 року смт Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді Федечко М. О.
за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Іваничі питання про стягнення судових витрат понесених сторонами в зв`язку з розглядом цивільної справи № 165/932/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 17.10.2023 року в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, суд позов задовольнив частково. Ухвалив змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 01.02.2018 року в цивільній справі №156/1127/17. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/5 частки від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання законної сили рішенням суду до досягнення дитиною повноліття.
Представник позивача ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення у справі. В обґрунтування вимог зазначила, що згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 10 березня 2023 року, укладеного між адвокатом Свередюк Ю. А. та Тимчишиною Н. В., позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн. за написання позовної заяви про стягнення аліментів та 4000 грн. за представництво інтересів в суді, разом 8500 грн. Згідно Договору застосовується фіксований розмір гонорару за вчинення окремої дії на виконання Договору. Оплата послуг адвоката підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 45 від 28 серпня 2023 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 62 від 17 жовтня 2023 року.
Перед виходом суду в нарадчу кімнату представник позивача ОСОБА_4 заявила про надання доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги та розмір витрат позивача, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази надання правничої допомоги за написання позовної заяви були долучені разом з поданням позову.
У зв`язку з вищенаведеним адвокат Свередюк Ю.А. просила ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень витрат понесених на правничу допомогу адвоката.
Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні також зазначила, що надала докази витрат на правничу допомогу до матеріалів справи, просила суд їх врахувати при винесені рішення.
Також, 31.10.2023 року сторона відповідача, в особі адвоката Адамович Н.Є., подала до суду клопотання про зменшення судових витрат (витрат на правничу допомогу). В обґрунтуванні якого ствердила, що при розгляді даної справи, судом позовні вимоги були частково задоволені. Відповідач вважає, що зазначена позивачем сума судових витрат є завищеною та неспівмірною із складністю даної справи, тобто вона є нескладною та малозначною. Враховуючи аналіз фактично наданих послуг та документів представника позивача щодо правової допомоги, відповідач заперечує стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, так як вважає що позивачем при нарахуванні витрат на правничу допомогу не дотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та ціни позовної заяви. У зв`язку з наведеним сторона відповідача вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
01.11.2023 року на адресу суду надійшла заява від адвоката Свередюк Ю.А. про розгляд справи без участі сторони позивача.
Судом вирішено ухвалити додаткове рішення без виклику сторін.
У зв`язку з цим, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У зв`язку із зазначеним, представник позивача звернулася до суду в порядку п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України з відповідною заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
З роз`яснень які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» в п. 20 зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (1618-15); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Відповідно до ч. 3 третьої ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Сторона позивача в позовній заяві просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень за написання позовної заяви. В якості підтвердження надала копію договору від 21.08.2023 року про надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Свередюк Ю.А., у якому чітко прописано гонорар адвоката за його послуги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 431 від 24.12.2009 року, копію ордеру серії АС № 1069581 на надання правничої (правової) допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордера № 45 від 28.08.2023 року в сумі 4500,00 грн., прийнятого від ОСОБА_1 з підстави написання позовної заяви.
17.10.2023 року Іваничівським районним судом Волинської області ухвалено рішення у справі, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково.
В порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, представником позивача 19.10.2023, шляхом поштової кореспонденції, подано до суду ще докази витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу. До даної заяви було долучено квитанцію до прибуткового касового ордера № 62 від 17.10.2023 року на суму 4000,00 грн., прийняту від ОСОБА_1 з підстав представництва інтересів в суді.
Судом встановлено, що при поданні відзиву на позовну заяву, сторона відповідача у ньому зазначила, що попередній розрахунок судових витрат, пов`язаних з розглядом справи становить 3000 (три тисячі) гривень. В підтвердження заявлених витрат до відзиву було додано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1085 від 08.01.2019 року, копію ордера серії АС № 1067072 від 20.09.2023 року, копію договору № 5 від 20.09.2023 року між ОСОБА_2 та адвокатом Адамович Н.Є., а також рахунок- фактуру № 1 від 20.09.2023 до договору про надання правничої допомоги № 15 від 20.09.2023 року про надання правничої допомоги у справі про зміну способу стягнення аліментів в сумі 3000 (три тисячі) гривень та платіжну інструкцію про перерахування відповідачем коштів адвокатові в сумі 3000 грн.
Щодо розміру стягнення витрат за надану професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Враховуючи складність даної справи, обсяг виконаних адвокатами сторін робіт (наданих послуг), а саме написання позову, відзиву, відповіді на відзив, участь у судових засіданнях, час витрачений адвокатами, а також враховуючи критерії розумності та реальності таких витрат, суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати в сумі 8500 грн. та відповідачем в сумі 3000 грн. відповідають таким критеріям.
Разом з тим, суд враховує вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги позивача судом задоволено частково, стягнено аліменти у розмірі 1/5 частки від усіх видів доходу відповідача, а не 1/4 як прохала позивачка, то з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати за надану професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в такому ж розмірі підлягають до стягнення витрати на правничу допомогу з позивача на користь відповідача.
За таких обставин, провівши відповідні розрахунки, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 6 800 грн. витрат за надану професійну правничу допомогу та з позивача на користь відповідача до стягнення підлягає 600 грн. вказаних витрат.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 270, 352, 354 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 156/932/23, яким:
-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката;
-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 600 (шістсот) грн. 00 коп. судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Представник позивача: адвокат - Свередюк Юлія Анатоліївна, адреса: вул. Героїв ЗСУ, 6, м. Нововолинськ, Володимирський район, Волинська область, діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 21.08.2023 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 431 виданого 24.12.2009 року та ордеру серії АС № 1069581 від 28.08.2023 року;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Представник відповідача: адвокат Адамович Надія Євгеніївна, вул. Спортивна, 2-б, смт. Іваничі, Володимирський район, Волинська область, діє на підставі договору про надання правничої допомоги № 15 від 20.09.2023 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1085 виданого 08.01.2019 року та ордеру серії АС № 1067072 від 20.09.2023 року.
Суддя М. О. Федечко