Справа № 522/2191/23
Провадження № 2/522/2888/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за шлюбним договором,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за шлюбним договором, по якому просить:

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти по Шлюбному договору від 21.07.2004 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зезик А.В. за реєстровим № 3185 в розмірі - 658 234,80 грн.

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у зв`язку з розглядом справи.

Позивач мотивує вимоги тим, що між нею та відповідачем укладений Шлюбний договір від 21.07.2004 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зезик А.В. за реєстровим № 3185. Зміни до Договору сторонами не вносилися. Від шлюбного договору сторони не відмовлялися.

Сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 866 від 07.08.2004 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 , яке видано органом реєстрації шлюбу в день реєстрації шлюбу (оригінал свідоцтва про одруження зберігається в матеріалах цивільною справи Приморського районного суду м. Одеси за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу).

Згідно п.9 Договору, цей шлюбний договір набирає чинності у день реєстрації шлюбу.

Оскільки шлюб сторін зареєстровано - 07.08.2004 р., то Договір набрав чинності - 07.08.2004 р.

Згідно п. 10 Договору цей шлюбний договір діє протягом 18 (вісімнадцяти) років з моменту набрання ним чинності. Враховуючи, що Договір набрав чинності - 07.08.2004 р., то строк Договору добіг свого кінця - 07.08.2022 р.

Таким чином, Договір діяв протягом 18 років, а саме з 07.08.2004 р. до 07.08.2022 р.

Пунктом 6 Договору встановлено, що чоловік зобов`язується матеріально утримувати Дружину, а у разі розірвання шлюбу або після закінчення дії цього договору виплатити їй суму еквівалентну 1 000 (однієї тисячі) доларів США за кожен рік знаходження у зареєстрованому шлюбі.

Враховуючи факт закінчення дії Договору у відповідача виник обов`язок по виплаті позивачці суми, яка еквівалентна 18 000,00 (вісімнадцять тисяч) американських доларів США за 18 років, що станом на дату подання позову становить 658 234,80 грн за офіційним курси валют НБУ - 36,5686 грн за долар.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача визнала позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Шлюбний договір від 21.07.2004 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зезик А.В. за реєстровим № 3185.

Зміни до Договору сторонами не вносилися.

Сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 866 від 07.08.2004 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 , яке видано органом реєстрації шлюбу в день реєстрації шлюбу (оригінал свідоцтва про одруження зберігається в матеріалах цивільною справи Приморського районного суду м. Одеси за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу).

Згідно п.9 Договору, цей шлюбний договір набирає чинності у день реєстрації шлюбу.

Оскільки шлюб сторін зареєстровано - 07.08.2004 р., то Договір набрав чинності - 07.08.2004 р.

Згідно п. 10 Договору цей шлюбний договір діє протягом 18 (вісімнадцяти) років з моменту набрання ним чинності. Враховуючи, що Договір набрав чинності - 07.08.2004 р., то строк Договору добіг свого кінця - 07.08.2022 р.

Таким чином, Договір діяв протягом 18 років, а саме з 07.08.2004 р. до 07.08.2022 р.

Пунктом 6 Договору встановлено, що чоловік зобов`язується матеріально утримувати Дружину, а у разі розірвання шлюбу або після закінчення дії цього договору виплатити їй суму еквівалентну 1 000 (однієї тисячі) доларів США за кожен рік знаходження у зареєстрованому шлюбі.

Враховуючи факт закінчення дії Договору у відповідача виник обов`язок по виплаті позивачці суми, яка еквівалентна 18 000,00 (вісімнадцять тисяч) американських доларів США за 18 років, що станом на дату подання позову становить 658 234,80 грн за офіційним курси валют НБУ - 36,5686 грн за долар.

У Договорів вказано, що зміст Договору сторонам зрозумілий, а юридичні наслідки відомі, отже відповідач знає про свій обов`язок сплатити позивачці грошові кошти на виконання Договору, але добровільно не виконує свій обов`язок, що стало підставою позову.

Відносини, що склалися між сторонами регулюються Договором, Сімейним кодексом України в редакції від 01.01.2003 року (далі - СК України) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 7, ч. 1 статті 9 СК України подружжя можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам СК України, інших законів та моральним засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст. 92 СК України, шлюбний договір може бути укладено особами,які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям.

Шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки (ч.1 ст.93 СК України).

Шлюбний договір укладається в письмовій формі і нотаріально посвідчується (ч.1 ст.94 СК України).

Якщо шлюбний договір укладено до реєстрації шлюбу, він набирає чинності у день реєстрації шлюбу (ч.1 ст.95 СК України).

Сторони можуть домовитися про надання утримання одному з

подружжя незалежно від непрацездатності та потреби у матеріальній

допомозі на умовах, визначених шлюбним договором (ч.1 ст.99 СК України).

Отже, Договір було укладено сторонами за встановленою законом формою після подання ними заяви про реєстрацію шлюбу про, що зазначено в преамбулі Договору та у відповідності до норм встановлених главою 10 СК України.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

У Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року по справі № 761/46925/18 за позовом про розірвання шлюбу і стягнення компенсації, передбаченої шлюбним договором, Верховним Судом зроблено наступні висновки:

Відповідно до частини 2 статті 7, частини 1 статті 9 СК України подружжя можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам СК України, інших законів та моральним засадам суспільства.

Установивши, що 4 жовтня 2012 року сторони у справі уклали шлюбний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу К., та зареєстрований у реєстрі за № *, а шлюб зареєстрували 5 жовтня 2012 року, суди першої та апеляційної інстанцій зробили правильний висновок, що договір, укладений між сторонами спору, відповідно до статті 92 СК України є шлюбним і набув чинності на підставі частини 1 статті 95 СК України в день реєстрації шлюбу, а саме -5 жовтня 2012 року.

Відповідно до частини 1 статті 93 та частини 3 статті 99 СК України шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки, у тому числі, право на утримання. Так, сторони шлюбного договору можуть домовитися про надання утримання одному з подружжя незалежно від непрацездатності та потреби у матеріальній допомозі на умовах, визначених шлюбним договором. Шлюбним договором може бути встановлена можливість припинення права на утримання одного з подружжя у зв`язку з одержанням ним майнової (грошової) компенсації.

Аналізуючи зміст пункту 17 шлюбного договору, відповідно до якого сторони домовились, що у разі розірвання шлюбу, незалежно від того, з чиєї ініціативі його буде розірвано, право на утримання припиняється, а чоловік зобов`язується виплатити дружині грошову компенсацію у розмірі, еквівалентному 225 000,00 дол. США на момент виплати якщо шлюб буде розірвано після спливу трьох і більше років перебування в зареєстрованому шлюбі, можна зробити висновок, що сторони цього договору визначили свої відносини на майбутнє, залежно від настання певної події.

Оскільки шлюбний договір є особливим способом урегулювання наявних між подружжям майнових відносин або майнових відносин, що можуть виникнути в майбутньому, засобом захисту майнових прав подружжя, а також засобом здійснення майнових обов`язків, то відповідно до статті 8 СК України у випадках договірного регулювання сімейних відносин повинні застосовуватися загальні норми статей 3, 6 ЦК України щодо свободи договору, а також глав 52, 53 ЦК України щодо поняття та умов договору, його укладення, зміни і розірвання.

Відповідно до частини 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, особам надається право вибору: використати існуючі норми законодавства для регулювання своїх стосунків або встановити для цих стосунків власні правила поведінки.

Отже, принцип свободи договору відповідно до статті 6, частини 1 статті 626, статті 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом. Разом із тим сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини лише у випадках, якщо є пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства, заборона випливає зі змісту акта законодавства, така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 99 СК України шлюбним договором може бути встановлена можливість припинення права на утримання одного з подружжя у зв`язку з одержанням ним майнової (грошової) компенсації. Саме на регулювання цих відносин і була спрямована дія пункту 17 шлюбного договору, оскільки в разі розірвання шлюбу незалежно від того, з чиєї ініціативі його буде розірвано, право на утримання припиняється, а чоловік зобов`язується виплатити дружині грошову компенсацію у розмірі, еквівалентному 225 000,00 дол. США на момент виплати -якщо шлюб буде розірвано після спливу трьох і більше років перебування в зареєстрованому шлюбі.

При таких обставинах, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за шлюбним договором підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за шлюбним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти по Шлюбному договору від 21.07.2004 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зезик А.В. за реєстровим номером « 3185 в розмірі 658 234,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6582,36 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 26.10.2023.

Суддя Р.Д. Абухін

26.10.23