Справа № 461/5382/23
Провадження № 2/461/2229/23
У Х В А Л А

19.10.2023 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Сливка І.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

у провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 90.1 кв. м., яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою від 19.07.2023 року, в порядку забезпечення вказаного вище позову, накладено арешт на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 90.1 кв.м., яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Від відповідача надійшло клопотання про застосування зустрічного забезпечення, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 200000 грн, в якості забезпечення відшкодування можливих збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

В обгрунтування заявленого клопотання вказує на те, що предметом позову у цій справі є вимоги позивача про стягнення коштів, а забезпечення позову стосується накладення арешту на нерухоме майно, яке не є предметом спору, а тому вважає, що необхідним є застосування зустрічного забезпечення, оскільки внаслідок накладення арешту на нерухоме майно відповідач буде обмежений у праві розпорядження своїм нерухомим майном до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача Талалаєва О. у судовому засіданні клопотання заперечила та просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Частиною 4 статті 154 ЦПК України передбачено, що зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Відповідно ч.5 ст.154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Згідно із ч.ч.6, 7, 8 ст.154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 753/2380/18, реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України.

Оскільки, якщо вжиття заходів зустрічного забезпечення за загальним правилом має диспозитивний характер, то при вирішенні питання про їх застосування суд повинен оцінити необхідність зустрічного забезпечення, перевірити наявність у відповідача збитків, завданих забезпеченням позову, та визначити їх потенційний розмір. Окрім встановлення наявності підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення, на суд покладено також обов`язок оцінки співмірності таких заходів як із застосованими судом заходами забезпечення позову, так і з розміром збитків, яких може зазнати відповідач.

Так, у клопотанні про зустрічне забезпечення позову відповідач зазначив, що внаслідок забезпечення позову у спосіб, який обраний позивачем, він, як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 90.1 кв.м., обмежений на невизначений час у здійсненні права власності в частині розпорядження належним йому майном.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії».

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Самі по собі заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволення позову. Вжиті заходи забезпечення позову не впливають на матеріальний стан відповідача як власника нерухомого майна та не призводять до понесення додаткових витрат внаслідок їх застосування, отже, не призводять до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Подібні за своїм змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 465/4985/18, постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 757/48375/20.

Отже, застосування такого заходу забезпечення позову, як арешт майна, має на меті його збереження на період судового розгляду та сприяє безперешкодному виконанню рішення суду у разі задоволення позову.

Верховний Суд у постанові в справі № 456/2438/17 підтвердив, що кінцевою метою зустрічного забезпечення завжди є компенсація збитків і зазначив, що у разі, якщо обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, висновок про відсутність підстав для застосування зустрічного забезпечення є правильним.

Особа, звертаючись до суду із заявою про зустрічне забезпечення, повинна аргументувати та довести відповідними доказами, в порядку ст.ст.76-81 ЦПК України, наявність можливості заподіяння збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову по справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

При вирішенні клопотання про зустрічне забезпечення, суд враховує вид забезпечення позову, зокрема те, що відповідач ОСОБА_4 не позбавлений права володіти та користуватися своїм майном, а заборона стосується лише права розпоряджатися ним.

До того ж, суд приходить до висновку, що в заяві про застосування зустрічного забезпечення позову не обґрунтовано, на відшкодування яких саме збитків, що можуть бути спричинені внаслідок забезпечення позову, слід застосувати зустрічне забезпечення.

Представником відповідача не надано суду належних доказів понесення відповідачем можливих збитків у розмірі 200000 грн, які можуть бути завдані в результаті забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання про застосування зустрічного забезпечення слід відмовити.

При цьому, до судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Судом поставлено на вирішення питання про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті.

Заперечень щодо закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті не надійшло.

У ході підготовчого провадження та під час проведення підготовчого засідання у даній справі проведено підготовчі дії, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України. При цьому, підстав для залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі чи ухвалення рішення у підготовчому засіданні не встановлено.

Згідно п. 15 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. 154, 197, 200 ЦПК України,

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про застосування зустрічного забезпечення - відмовити.

Підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів закрити.

Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 05 грудня 2023 року 10.30 год. в приміщенні Галицького районного суду м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Чоловського, 2, 2 поверх, зал судових засідань №8.

Про місце, дату і час судового засідання повідомити учасників справи.

Ухвала в частині відмови у задоволенні клопотання про застосування зустрічного забезпечення може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, в решті - оскарженню не підлягає.

Суддя Волоско І.Р.