ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8262/23 Справа № 202/3355/15-ц Провадження № 22-ц/803/8465/23 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року та на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Бєсєда Г.В.),

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Макаренко Олександр Анатолійович звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 202/3355/15-ц від 22.07.2016 року виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська та стягнути з Товариства з обмеженою відповідалтьністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані кошти за виконавчим документом № 202/3355/15-ц від 22.07.2016 року стягнуті у виконавчих провадженнях 67310864 та 71512183.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніппропетровська від 04 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

09 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про розподіл судових витрат.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2023 року судові витрати, пов`язані з розглядом справи за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, покладено на ОСОБА_1 .

Із вказаними ухвалами суду не погодився представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , та подав апеляційні скарги, вважає, що оскаржувані ухвали постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Наголошує на тому, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа, що не підлягає виконанню, що у свою чергу було відмовою у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 просив ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року та від 18 серпня 2023 року скасувати та задовольнити заяви у повному обсязі.

Також зазначив, що орієнтований розрахунок суми судових витрат за апеляційну інстанцію складає 7000 гривень.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_2 - представник апелянта у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Інші сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2016 року позов ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №840976/ФЛ у розмірі 93 087 доларів США 63 центи та 260 800,50 грн., з яких: 65 709,08 доларів США заборгованість за сумою кредиту; 27 330,25 доларів США заборгованість по процентам; 48,33 доларів США заборгованість по комісії; 155 800,50 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; 105 000 грн. штраф. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішення набрало законної сили.

22 липня 2016 року видано виконавчий лист.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у справі №202/3355/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за результатом розгляду якої ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №840976/ФЛ в розмірі 93 087, 63 доларів США, 260 800,50 грн., а також судового збору у розмірі 3 654 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2021 поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 202/3355/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.07.2023 ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року скасовано та в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа зазначав, що відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не надано доказів з яких вбачається достатні підстави для її задоволення.

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підялгає виконанню, суд першої інстанції дійшов висновку, що за наявності судового рішення, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявник при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не довів належними та допустимими доказами, що його обов`язок припинився саме з зазначених у заяві причин, що відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України було його процесуальним обов`язком.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії). Підставою для виконання суб`єктом державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судового рішення, що набрало законної сили, є його примірник в електронній формі, надісланий суб`єкту державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром судових рішень та Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженому Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом.

Відповідно до змісту ст. 432 ЦПК України виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. Словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11

З матеріалів справи вбачається, що Банку виконавчий лист видано 22 липня 2016 року та повернуто 04 жовтня 2016 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження.

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України Про виконавче провадження №606-XIV від 21 квітня 1999 року, з відповідними змінами та доповненнями на час повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, відповідно до ч.1 ст.12 якого, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі №3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом №1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 як на підставу для задоволення заяви у даній справ посилався на те, що 04.07.2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду скасовано ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року, якою було задоволено заяву Товариство про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що виконавчий лист було повернуто 04 жовтня 2016 року із заявою про поновлення строку стягувач звернувся у 2021 році, тобто з пропуском строку, що встановлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у даній справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки строк для його пред`явлення пропущено.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, про скасування ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року та ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Оскільки, ухвала суду від 04 серпня 2023 року скасована, апеляційний суд вважає, що слід вирішити питання про розподіл судових витрат за подання заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі«East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

З матеріалів справи вбачається,що інтереси ОСОБА_1 у суді першої інстанції представляв адвокат Макаренко О.А. який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 14 квітня 2023 року та ордеру.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заява про розподіл судових витрат з доказами було подана до суду першої інстанцї 09 серпня 2023 року

До заяви про розподіл судових витрат було долученодоговір про надання правової допомоги від 14 квітня 2023 року, додаткову угоду від 19 липня 2023 року до т договору про надання правової допомоги б/н від 14.04.2023 року, акт здачі-приймання робіт від 08 серпня 2023 року на суму 7000 гривень.

Від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» надійшло заперечення щодо відшкодування заявлених витрат на правничу (правову) допомогу.

У вказаних запереченнях ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» посилається на те, що справа за їх заявою не є справою значної складності. Розмір гонорару є неспівмірним.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Оскільки апеляційна скарга на ухвалу суду від 04 серпня 2023 року задоволена, з врахуванням заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 2000 гривень. судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції за розгляд зави про визнання виконавчого докимента, таким, що не підлягає виконанню.

Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Також на користь ОСОБА_1 з Товариства підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2023 року задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року та від 18 серпня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 202/3355/15-ц від 22.07.2016 року виданий Індустріальним райнним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерціний Банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заборгованість за кредитним договором № 840976/ФЛ у сумі 93087,63 Доларів США та 260800,50 гривень, з яких: 65709,09 доларів США заборгованість за сумою кредиту; 27330,25 доларів США заборгованість по процентам; 48,33 доларів США заборгованість по комісії; 155800,50 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; 105000,00 гривень штраф.

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 536,80 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 16 листопада 2023 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи