ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 678/236/18

Провадження № 22-ц/4820/1619/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог і процесуальні дії суду першої інстанції

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди.

ОСОБА_1 зазначив, що 25 листопада 2016 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Magnum» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «Krone SPC24» реєстраційний номер НОМЕР_2 по автодорозі Стрий-Знам`янка, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції руху і допустив зіткнення з автомобілем «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який під його керуванням зупинився попереду на заборонений сигнал світлофора. Вина ОСОБА_2 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 8 лютого 2017 року.

В результаті зіткнення належний позивачу автомобіль «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1084Е-12/17 від 27 грудня 2017 року розмір завданої йому майнової шкоди склав 70 372 грн 56 коп.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Magnum» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Юнівес» (далі ПАТ «СК «Юнівес», страхова компанія) за полісом обов`язкового страхування №АЕ/1320450. 30 травня 2017 року ПАТ «СК «Юнівес» виплатило позивачу 18 291 грн 48 коп. страхового відшкодування. Решта майнової шкоди у розмірі 52 081 грн 08 коп. залишається невідшкодованою.

Окрім того, позивач поніс витрати на збирання необхідних документів для захисту порушеного права в судовому порядку на суму 1 646 грн 19 коп. Зокрема, він витрачав кошти на проїзд до м. Хмельницького (автосервіс), до м. Одеси (суд у справі про адміністративне правопорушення), до м. Києва (страхова компанія відповідача), до смт. Летичева, Хмельницької області (відділок поліції), а також ніс витрати на відправлення поштової кореспонденції.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав сильне емоційне хвилювання, відчув побоювання за своє життя та здоров`я, втратив спокійний сон, став боятись їздити за кермом. У зв`язку з пошкодженням автомобіля змінився спосіб його життя, він вживав додаткових зусиль для відновлення пошкодженого майна та захисту порушеного права. Розмір завданої йому моральної шкоди склав 50 000 грн.

Спочатку ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 53 726 грн 27 коп. матеріального збитку та 50 000 грн моральної шкоди.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 уточнив свої вимоги, пред`явивши їх як до ОСОБА_2 , так і до ПАТ «СК «Юнівес». Зазначив, що страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 18 341 грн 43 коп., у зв`язку з чим залишається невідшкодованою майнова шкода у розмірі 52 031 грн 13 коп., із яких 51 031 грн 13 коп. страхового відшкодування підлягає стягненню з ПАТ «СК «Юнівес», а 1 000 грн франшизи з ОСОБА_2 . Витрати на відновлення порушених прав в сумі 1 646 грн 19 коп. і моральну шкоду в сумі 50 000 грн слід стягнути з ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь: з ПАТ «СК «Юнівес» 51 031 грн 13 коп. майнової шкоди; з ОСОБА_2 1 000 грн майнової шкоди (франшизи), 50 000 грн моральної шкоди та 1 646 грн 19 коп. матеріальних витрат на відновлення порушеного права.

Ухвалою від 7 жовтня 2020 року суд залучив ПАТ «СК «Юнівес» до участі у справі як співвідповідача.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог. Послався на те, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 23 липня 2021 року №2740/21-21 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 склала 212 178 грн 56 коп., а вартість цього автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди становила 148 558 грн 12 коп. Автомобіль «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, а тому, з урахуванням вартості залишків автомобіля (52 720 грн), розміру виплаченого страхового відшкодування (18 341 грн 43 коп.) і розміру франшизи (1 000 грн), ПАТ «СК «Юнівес» зобов`язане відшкодувати позивачу 76 496 грн 69 коп. матеріального збитку.

У свою чергу ОСОБА_2 повинен відшкодувати йому: 135 681 грн 87 коп. різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та належною до виплати страховою компанією сумою страхового відшкодування, 50 000 грн моральної шкоди, 1 646 грн 19 коп. витрат на відновлення порушених прав, 576 грн 03 коп. витрат на поїздку до м. Одеси та повернення до м. Вінниці для подання експерту додаткових матеріалів.

За зміненими вимогами ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь: з ПАТ «СК «Юнівес» 76 496 грн 69 коп. майнової шкоди; з ОСОБА_2 135 681 грн 87 коп. майнової шкоди, 50 000 грн моральної шкоди, 1 646 грн 19 коп. матеріальних витрат на відновлення порушеного права, 576 грн 03 коп. витрат на поїздку до м. Одеси для виконання клопотання експерта.

У червні 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про зменшення позовних вимог. Вказав на те, що згідно висновку додаткової судової автотоварознавчої експертизи від 5 вересня 2022 року №4341/22-21 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 склала 214 559 грн 36 коп., а вартість цього автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди становила 148 558 грн 12 коп. Висновком додаткової судової автотоварознавчої експертизи від 19 квітня 2023 року №976/23-21 утилізаційна вартість автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 після дорожньо-транспортної пригоди склала 53 833 грн 39 коп. Цей автомобіль вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, а тому, з урахуванням вартості залишків автомобіля (53 833 грн 39 коп.), розміру виплаченого страхового відшкодування (18 341 грн 43 коп.) і розміру франшизи (1 000 грн), ПАТ «СК «Юнівес» зобов`язане відшкодувати позивачу 75 383 грн 30 коп. матеріального збитку. Загальний розмір страхового відшкодування 93 724 грн 73 коп. (18341,43+75383,30) не буде перевищувати ліміт відповідальності страховика (100 000 грн).

У свою чергу ОСОБА_2 повинен відшкодувати йому 54 833 грн 39 коп. майнової шкоди, як різницю між вартістю автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди та загальним розміром страхового відшкодування, а також 50 000 грн моральної шкоди, 1 646 грн 19 коп. витрат на відновлення порушених прав, 576 грн 03 коп. витрат на поїздку до м. Одеси та повернення до м. Вінниці для подання експерту додаткових матеріалів, 420 грн витрат на перевірку розвал-сходження під час проведення експертизи.

За остаточними вимогами ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь:

з ПАТ «СК «Юнівес» 75 383 грн 30 коп. майнової шкоди;

з ОСОБА_2 54 833 грн 39 коп. майнової шкоди, 50 000 грн моральної шкоди, 1 646 грн 19 коп. матеріальних витрат на відновлення порушеного права, 576 грн 03 коп. витрат на поїздку до м. Одеси для виконання клопотання експерта, 420 грн матеріальних витрат на перевірку розвал-сходження під час проведення експертизи;

з ПАТ «СК «Юнівес» і ОСОБА_2 в рівних частках з кожного понесені ним судові витрати: 2 007 грн 80 коп. судового збору, 1 616 грн витрат на проведення автотоварознавчої експертизи від 27 грудня 2017 року №1084Е-12/17, 2 059 грн 32 коп. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи від 23 липня 2021 року №2740/21-21, 2 265 грн 30 коп. витрат на проведення додаткової автотоварознавчої експертизи від 5 вересня 2022 року №4341/22-21, 2 389 грн 80 коп. витрат на проведення додаткової автотоварознавчої експертизи від 19 квітня 2023 року №976/23-21, 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно ОСОБА_1 просив суд повернути йому 815 грн 41 коп. переплаченого судового збору.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2018 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53 726 грн 27 коп. матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою, 50 000 грн моральної шкоди та 2 320 грн 80 коп. судових витрат.

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2019 року скасовано заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2018 року та призначено справу до розгляду в судове засідання.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «СК «Юнівес» про застосування строку позовної давності.

Позов задоволено частково.

Стягнено з ПАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 75 383 грн 30 коп. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 грн франшизи, 30 000 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1 646 грн 19 коп. вартості матеріальних витрат, понесених на забезпечення відновлення порушеного права, 576 грн 03 коп. понесених витрат на проїзд до міста Одеси під час виконання клопотання експерта та 420 грн за перевірку розвалу-сходження під час проведення експертизи.

Стягнено з ПАТ «СК «Юнівес» та ОСОБА_2 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 судові витрати: 1 090 грн 21 коп. сплаченого судового збору, 1 616 грн за проведення автотоварознавчої експертизи №1084Е-12/17 від 27 грудня 2017 року, 2 059 грн 32 коп. за проведення автотоварознавчої експертизи №2740/21-21 від 23 липня 2021 року, 2265 грн 30 коп. за проведення додаткової автотоварознавчої експертизи №4341/22-21 від 5 вересня 2022 року, 2 389 грн 80 коп. за проведення додаткової автотоварознавчої експертизи №976/23-21 від 19 квітня 2023 року, 5 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Повернено ОСОБА_1 815 грн 41 коп. переплаченого судового збору.

В решті позову відмовлено.

Суд керувався тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «СК «Юнівес».

Згідно висновків експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 склала 212 178 грн 56 коп., вартість цього автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди становила 148 558 грн 12 коп., а після дорожньо-транспортної пригоди 53 833 грн 39 коп. Автомобіль «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, а тому, з урахуванням вартості залишків автомобіля (53 833 грн 39 коп.), розміру виплаченого страхового відшкодування (18 341 грн 43 коп.) і розміру франшизи (1 000 грн), ПАТ «СК «Юнівес» зобов`язане відшкодувати ОСОБА_1 75 383 грн 30 коп. матеріального збитку.

Водночас з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 1 000 грн франшизи, 1 646 грн 19 коп. витрат на відновлення порушеного права, 576 грн 03 коп. витрат на проїзд до міста Одеси під час виконання клопотання експерта та 420 грн витрат на перевірку розвалу-сходження під час проведення експертизи.

Внаслідок пошкодження автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 переніс душевні страждання. Однак, розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань позивача, вимог розумності та справедливості в сумі 30 000 грн.

ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 13 березня 2018 року, тобто у межах загального строку позовної давності. Внаслідок пред`явлення цього позову до одного з боржників перебіг позовної давності перервався та почався заново. Натомість суд залучив ПАТ «СК «Юнівес» до участі у справі як співвідповідача ухвалою від 7 жовтня 2020 року (в межах строку позовної давності). Таким чином заява ПАТ «СК «Юнівес» про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати слід покласти на відповідачів у рівних частках. Водночас внесена ОСОБА_1 сума судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом, має бути повернена йому.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Юнівес» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові до нього посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ПАТ «СК «Юнівес» мотивована тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася 25 листопада 2016 року, а ОСОБА_1 пред`явив позов до ПАТ «СК «Юнівес» про стягнення страхового відшкодування лише 7 жовтня 2020 року, тобто після спливу позовної давності. Перебіг цього строку не переривався внаслідок пред`явлення ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 , оскільки позовні вимоги до ПАТ «СК «Юнівес» не охоплюються пред`явленим до ОСОБА_2 позовом і пред`являються до іншого боржника. Суд першої інстанції з порушенням процесуального закону залучив ПАТ «СК «Юнівес» до участі у справі як співвідповідача та прийняв заяви ОСОБА_1 про збільшення та зменшення позовних вимог на стадії судового розгляду справи. Також суд не дав належної оцінки висновку судової автотоварознавчої експертизи від 23 липня 2021 року №2740/21-21 та не визначив правильно розмір завданих ОСОБА_1 збитків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати та змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, додаткових і судових витрат та ухвалити нове рішення в цій частині вимог:

змінити резолютивну частину рішення щодо стягнення 30 000 грн моральної шкоди та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 2 000 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

ухвалити нове рішення про відмову у позові щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 1 646 грн 19 коп. витрат на відновлення порушеного права, 576 грн 03 коп. витрат на проїзд до м. Одеси під час виконання клопотання експерта та 420 грн витрат на перевірку розвалу-сходження під час проведення експертизи;

змінити резолютивну частину рішення щодо стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 судових витрат у рівних частинах і розподілити судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому ОСОБА_2 послався на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначений судом без урахування характеру правопорушення і глибини душевних страждань останнього, вимог розумності та справедливості. Відтак, цей розмір відшкодування є завищеним і не відповідає фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами понесення ним витрат на відновлення порушеного права, проїзд до м. Одеси під час виконання клопотання експерта та перевірку розвалу-сходження під час проведення експертизи, а тому в цій частині позов є необґрунтованим. Суд здійснив розподіл судових витрат між сторонами без урахування пропорційності розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ПАТ «СК «Юнівес» і ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції зазначив у судовому рішенні певні обставини (факти), які не підтверджені належними та достатніми доказами, не застосував правильно норми статей 22, 23, 1192 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та не дотримався приписів статей 12, 81, 141 ЦПК України.

У зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині стягнення додаткових витрат підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового судового рішення, а в частині розміру майнової та моральної шкоди і розподілу судових витрат підлягає зміні.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Автомобіль «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_1

ОСОБА_2 є володільцем автомобіля «Renault Magnum» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

25 жовтня 2016 року ПАТ «СК «Юнівес» і ОСОБА_2 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/1320450), за умовами якого ПАТ «СК «Юнівес» застрахувало відповідальність володільця автомобіля «Renault Magnum» реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок заподіяння ним шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю даного транспортного засобу на строк з 26 жовтня 2016 року до 25 жовтня 2017 року включно. Цим договором визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, 200 000 грн; за шкоду, заподіяну майну, 100 000 грн (франшиза 1 000 грн).

25 листопада 2016 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Magnum» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «Krone SPC24» реєстраційний номер НОМЕР_2 по автодорозі Стрий-Знам`янка, на порушення пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції руху та допустив зіткнення з автомобілем «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який під керуванням ОСОБА_1 зупинився попереду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 8 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення.

28 листопада 2016 року ОСОБА_1 повідомив ПАТ «СК «Юнівес» про дорожньо-транспортну пригоду, а 5 квітня 2017 року подав страховій компанії заяву про страхове відшкодування.

У травні 2017 року ПАТ «СК «Юнівес» визнало вказаний випадок страховим і виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 18 341 грн 43 коп.

Протягом 2016-2017 років Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Мотор» (далі ТОВ «Гранд Мотор») здійснило відновлювальний ремонт автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 . Вартість ремонтно-відновлювальних робіт склала 45 534 грн 48 коп.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1084Е-12/17 від 27 грудня 2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, згідно акту огляду від 30 листопада 2016 року, в цінах станом на час виконання даного дослідження складає 70 372 грн 56 коп.

Згідно висновків експерта за результатами проведення:

- судової автотоварознавчої експертизи від 23 липня 2021 року №2740/21-21: технічних пошкоджень на автомобілі «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 , окрім зафіксованих у висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1084Е-12/17 від 27 грудня 2017 року, зокрема, деформації кузова, рами, зміна геометрії кузова, не виявлено; вартість відновлювального ремонту автомобілі «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 25 листопада 2016 року, із урахуванням пошкоджень, зафіксованих в акті огляду колісного транспортного засобу від 30 листопада 2016 року та можливо додаткових виявлених під час огляду транспортного засобу пошкоджень (деформація кузова, рами, зміна геометрії кузова та ін.) станом на дату виконання висновку складає 212 178 грн 56 коп., у тому числі ПДВ; вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди станом на дату виконання висновку складає 148 558 грн 12 коп., у тому числі ПДВ;

- додаткової судової автотоварознавчої експертизи від 5 вересня 2022 року №4341/22-21: на підставі проведеного додаткового огляду з використанням спеціалізованого обладнання ТОВ «Фаворит Авто Вінниця», можна стверджувати, що на автомобілі «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 станом на 1 серпня 2022 року наявна зміна геометрії рамної конструкції в задній частині, що може бути наслідком ДТП; встановити час пошкодження (зміни геометрії) складових частин (до ДТП, під час ДТП, після ДТП, внаслідок неякісних ремонтних дій, що виконані до проведення оглядів чи неправильної експлуатації ТЗ) не входить в компетенцію автотоварознавчої експертизи, а є прерогативою автотехнічної експертизи; вартість відновлювального ремонту по відновленню геометрії рамної конструкції в задній частині, що не були виявлені в автотоварознавчому дослідженні №1084Е-12/17 від 27 грудня 2017 року (виявлені на спеціалізованому обладнанні 1 серпня 2022 року), складає 2 380 грн 80 коп.; вартість відновлювального ремонту автомобілі «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 25 листопада 2016 року, із урахуванням пошкоджень, зафіксованих в акті огляду колісного транспортного засобу від 30 листопада 2016 року та можливо додаткових виявлених під час огляду транспортного засобу пошкоджень (деформація кузова, рами, зміна геометрії кузова та ін.) станом на дату виконання висновку, складає 214 559 грн 36 коп., у тому числі ПДВ; вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди станом на дату виконання висновку складає 148 558 грн 12 коп., у тому числі ПДВ; різниці між вартістю технічно справного автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 до та після дорожньо-транспортної пригоди при виконанні якісних ремонтно-відновлювальних робіт, станом на даний час, відсутня;

- додаткової судової автотоварознавчої експертизи від 19 квітня 2023 року №976/23-21 вартість утилізації автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що має пошкодження внаслідок ДТП станом на дату проведення експертизи №4341/22-21 від 5 вересня 2022 року, складає 53 833 грн 39 коп.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо відшкодування майнової шкоди

Частиною першою статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.

Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України від 1 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Із положень статті 3 Закону №1961-ІV слідує, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Із положень статті 28 Закону № 1961-ІV слідує, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

В силу статті 29 Закону №1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону №1961-ІV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як передбачено частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною першою статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом №1961-ІV.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Шкода потерпілому відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямих збитків, яких зазнав потерпілий.

За наслідками настання страхового випадку страхових відшкодовує потерпілому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу із урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому страхове відшкодування зменшується на визначену у договорі страхування суму франшизи.

У разі здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, витрачених на його відновлення, а у разі непроведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для його відновлення в майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати (див. постанови Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц і від 2 червня 2022 року у справі №638/10072/19).

Зібрані докази вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , внаслідок чого потерпілому ОСОБА_1 завдано майнової шкоди.

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Renault Magnum» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована ПАТ «СК «Юнівес», яке визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком і виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 18 341 грн 43 коп.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відшкодування завданої ОСОБА_1 майнової шкоди слід покласти на ПАТ «СК «Юнівес» і ОСОБА_2 .

Процесуальні дії суду, зокрема, залучення ПАТ «СК «Юнівес» до участі у справі як співвідповідача, прийняття заяв ОСОБА_1 про збільшення та зменшення позовних вимог, не вплинули на правильність указаних висновків суду.

Водночас, визначаючи розмір завданих збитків і розмір відповідальності кожного з відповідачів, суд першої інстанції припустився помилки.

ОСОБА_1 здійснив відновлювальний ремонт автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 , у зв`язку з чим розмір збитків має бути визначений як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Згідно письмових доказів: довідки ТОВ «Гранд Мотор»; акту передання-приймання дорожнього транспортного засобу (ДТЗ), його складових для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту №ГМ-К-Р5302 від 9 грудня 2016 року; рахунків №СГМ-К-Р5302 від 9 грудня 2016 року, №СГМ-К-Р7423 від 4 травня 2017 року, №СГМ-К-Р9197 від 14 серпня 2017 року; актів виконаних робіт №ГМ-К-Р5302 від 9 грудня 2016 року, №ГМ-К-Р7423 від 27 липня 2017 року, №ГМ-К-Р9197 від 15 серпня 2017 року; звітів про регулювання автомобіля від 15 серпня 2017 року та 27 липня 2017 року; фіскальних чеків від 27 липня 2017 року та 15 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 24-43), - вартість відновлювального ремонту автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 склала 45 534 грн 48 коп. При цьому відповідачі не надали достатніх доказів про те, що вказані ремонтно-відновлювальні роботи не пов`язані з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, ОСОБА_1 має бути відшкодована майнова шкода у розмірі 45 534 грн 48 коп.

Суд першої інстанції не врахував цих обставин та визначив розмір майнової шкоди виходячи з вартості матеріалів і робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу на майбутнє, згідно висновків автотоварознавчих експертиз.

Також судом не враховано, що для відновлення попереднього стану автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 (який мав певну зношеність) були використані нові складові. У зв`язку з цим ПАТ «СК «Юнівес» має виплатити на користь останнього страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. Для повного відшкодування потерпілому завданої шкоди решта витрат на відновлювальний ремонт автомобіля підлягає стягненню з ОСОБА_2 як винної у дорожньо-транспортній пригоді особи.

За змістом висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 27 грудня 2017 року №1084Е-12/17 (т. 2 а.с. 8-27) коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Isuzu Pickup» реєстраційний номер НОМЕР_3 (Ез) становить 0,7.

Для відновлення попереднього стану автомобіля ОСОБА_1 використав нові запасні частини: борт задній вартістю 468 грн, панель задню вартістю 1 228 грн 50 коп., амортизатори задні вартістю 279 грн, подушку коробки вартістю 139 грн 50 коп., ремінь генератора вартістю 335 грн 83 коп., подушку двигуна вартістю 620 грн, опору кульову вартістю 387 грн 50 коп., - в всього складових на суму 3 458 грн 33 коп.

Із урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових (0,7), розміру встановленої франшизи (1 000 грн) і розміру виплаченого страхового відшкодування (18 341 грн 43 коп.), з відповідачів на користь ОСОБА_1 слід стягнути майнову шкоду, зокрема: з ОСОБА_2 3 420 грн 83 коп. (3458,33?0,7+1000), з ПАТ «СК «Юнівес» 23 772 грн 22 коп. (45 534,48-3420,83-18341,43).

В цій частині рішення суду першої інстанції слід змінити.

б) щодо відшкодування моральної шкоди

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За змістом частини третьої статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок знищення чи пошкодження її майна, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зібрані докази вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний ОСОБА_1 автомобіль отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту, внаслідок чого позивач зазнав душевних страждань.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 позивачу завдано моральної шкоди.

Водночас, визначаючи розмір грошового відшкодування, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, вимоги розумності та справедливості, внаслідок чого визначений ним розмір моральної шкоди є завищеним.

Так, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 переніс психологічний стрес, відчував дискомфорт і побоювання за свою власність, не мав можливості користуватися автомобілем і терпів незручності, були порушені нормальні життєві зв`язки позивача, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права.

На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи вимоги розумності та справедливості, розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди слід визначити в сумі 10 000 грн. Названа сума є належною компенсацією завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останнього.

В цій частині рішення суду першої інстанції має бути змінене.

в) щодо додаткових витрат

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом указаної норми цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тягне за собою відмову в позові.

ОСОБА_1 обґрунтував свій позов у частині відшкодування 1 646 грн 19 коп. витрат на відновлення порушених прав, 576 грн 03 коп. витрат на поїздку до м. Одеси та повернення до м. Вінниці для подання експерту додаткових матеріалів, 420 грн витрат на перевірку розвал-сходження під час проведення експертизи тим, що ці витрати понесені ним у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надав суду проїзні документи (залізничні та автобусні квитки) та фіскальні чеки на придбання товару та послуг (т. 1 а.с. 77-80).

Однак ці письмові докази достовірно та об`єктивно не підтверджують необхідність таких витрат, а також понесення їх ОСОБА_1 за рахунок особистих коштів у зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин позов ОСОБА_1 в частині вимог про відшкодування додаткових витрат є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Посилання ОСОБА_1 на доведеність указаних вимог не відповідають фактичним обставинам та зібраним доказам.

г) щодо позовної давності

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини першої статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як передбачено статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно зі статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що позовна давність це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді.

Законом установлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі вчинення боржником дій, які свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку, перебіг позовної давності переривається. Другою підставою для переривання позовної давності є пред`явлення особою позову.

При цьому, коли позов пред`явлено до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач, перебіг позовної давності переривається щодо усіх боржників або щодо вимоги позивача в повному обсязі. Тобто, перебіг позовної давності переривається щодо захисту конкретного суб`єктивного цивільного права в його повному обсязі, а не стосовно лише одного із боржників чи якоїсь частини вимоги.

Після переривання строку перебіг позовної давності починається заново, а минулий час до нового строку не зараховується.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові, якщо сторона у спорі звернеться до суду першої інстанції з відповідною заявою про застосування позовної давності.

Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_1 завдано майнової та моральної шкоди, сталася 25 листопада 2016 року.

Саме з цього моменту ОСОБА_1 довідався про порушення свого права та особу, яка його порушила, внаслідок чого почався перебіг позовної давності.

30 травні 2017 року ПАТ «СК «Юнівес» частково виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 18 341 грн 43 коп. Тобто, ПАТ «СК «Юнівес» вчинило дії, які свідчать про визнання ним свого обов`язку з відшкодування позивачу майнової шкоди, а тому перебіг позовної давності перервався та почався заново.

13 березня 2018 року ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в цілому, а 7 жовтня 2020 року конкретизував свої вимоги, пред`явивши їх до винної особи та її страховика.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ПАТ «СК «Юнівес» зробило заяву про застосування позовної давності (т. 3 а.с. 18).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 у межах загальної позовної давності, а пред`явлення позову до ОСОБА_2 перервало перебіг цього строку, який на час висунення вимог до ПАТ «СК «Юнівес» не закінчився.

Доводи ПАТ «СК «Юнівес» про сплив позовної давності не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.

Висновки суду першої інстанції не суперечать правовим позиціям Верховного Суду щодо переривання перебігу позовної давності, викладеним у постановах від 24 квітня 2019 року у справі №523/10225/15-ц і від 19 листопада 2019 року у справі №911/3677/17, оскільки в цих справах та у справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлені різні обставини.

ґ) щодо судових витрат сторін у суді першої інстанції

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи (пункти 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» (далі Закон №3674-VІ) встановлено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В силу підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Із положень статті 139 ЦПК України слідує, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як передбачено статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір, витрати на проведення експертизи та витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Законом №3674-VI визначені ставки судового збору, зокрема за подання фізичною особою позову майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Витрати сторін на проведення експертизи встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів, а до складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За загальним правилом стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Водночас, якщо судові витрати не пов`язані з розглядом справи або їх понесення не викликалося необхідністю для правильного вирішення спору, то такі витрати не підлягають розподілу.

Позов ОСОБА_1 містить вимоги майнового характеру (стягнення майнової та моральної шкоди, стягнення додаткових витрат) з ціною 182 858 грн 91 коп. (75383,30+54833,39+50000+1646,19+576,03+420,00), а тому за його подання позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 1 828 грн 59 коп. (182858,91?1%).

Оскільки ОСОБА_1 вніс судовий збір у більшому розмірі (2 644 грн), то відповідно до статті 7 Закону №3674-VI суд першої інстанції правомірно повернув йому 815 грн 41 коп. (2644,00-1828,59).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд не дотримався приписів статті 141 ЦПК України.

Зокрема, суд включив до судових витрат понесені ОСОБА_1 витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи (висновок від 23 липня 2021 року №2740/21-21) та двох додаткових судових автотоварознавчих експертиз (висновки від 5 вересня 2022 року №4341/22-21 і від 19 квітня 2023 року №976/32-21) у розмірі 6 714 грн 42 коп. (2059,32+2265,30+2389,80), хоча такі витрати не викликалися необхідністю, а вказані висновки експерта не вплинули на вирішення спору.

Також суд не застосував принцип пропорційності розподілу судових витрат між відповідачами з урахуванням розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з них.

ОСОБА_1 обґрунтовано поніс судові витрати у виді 1 828 грн 59 коп. судового збору, 1 600 грн витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження №1084Е-12/17 (висновок від 27 грудня 2017 року) та 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього витрат на загальну суму 8 428 грн 59 коп.

Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, позов ОСОБА_1 задоволено на суму 37 193 грн 05 коп. (23772,22+3420,83+10000), тобто на 20,34% (37193,05?100:182858,91), а тому йому мають бути відшкодовані судові витрати у розмірі 1 714 грн 38 коп. (8428,59?20,34%).

Позов ОСОБА_1 задоволено щодо ПАТ «СК «Юнівес» на суму 23 772 грн 22 коп., тобто на 63,92% (23772,22?100:37193,05), а щодо ОСОБА_2 на суму 13 420 грн 83 коп., тобто на 36,08% (13420,83?100:37193,05).

У зв`язку з цим ОСОБА_1 слід присудити судові витрати: з ПАТ «СК «Юнівес» 1 095 грн 83 коп. (1714,38?63,92%), з ОСОБА_2 618 грн 55 коп. (1714,38?36,08%).

В частині розподілу судових витрат рішення суду першої інстанції слід змінити.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства та не дав належної оцінки зібраним доказам, у зв`язку з чим ухвалені ним рішення не можуть залишатися в силі.

В частині стягнення додаткових витрат рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, а в частині розміру майнової та моральної шкоди і розподілу судових витрат підлягає зміні.

Таким чином, з ПАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 23 772 грн 22 коп. майнової шкоди, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 420 грн 83 коп. майнової шкоди та 10 000 грн моральної шкоди.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 1 646 грн 19 коп. витрат на відновлення порушених прав, 576 грн 03 коп. витрат на поїздку до м. Одеси та повернення до м. Вінниці для подання експерту додаткових матеріалів, 420 грн витрат на перевірку розвал-сходження під час проведення експертизи слід відмовити.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ПАТ «СК «Юнівес» про застосування позовної давності ґрунтується на чинному законі та фактичних обставинах справи.

Щодо судових витрат апеляційному суді

ПАТ «СК «Юнівес» оскаржило рішення суду лише в частині стягнення 75 383 грн 30 коп., а ОСОБА_3 лише в частині стягнення 30 642 грн 22 коп. (33642,22-2000-1000). Тому згідно з частиною четвертою статті 6 Закону №3674-VI вони мали сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі: ПАТ «СК «Юнівес» 1 130 грн 75 коп. (75383,30?1%?150%), а ОСОБА_3 459 грн 63 коп. (30642,22?1%?150%)

Оскільки апеляційні скарги задоволено частково, зокрема, ПАТ «СК «Юнівес» на 68,46% ((75383,30-23772,22)?100:75383,30), а ОСОБА_2 на 56,20% ((30642,22-13420,83)?100: 30642,22), то з ОСОБА_1 на користь останніх слід присудити судовий збір за подання апеляційної скарги: на користь ПАТ «СК «Юнівес» 774 грн 11 коп. (1130,75?68,46%), на користь ОСОБА_2 258 грн 31 коп. (459,63?56,20%).

Враховуючи вимоги частини десятої статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від сплати ПАТ «СК «Юнівес» і ОСОБА_2 судового збору за подання апеляційної скарги та присудити з відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені в суді першої інстанції судові витрати: з ПАТ «СК «Юнівес» 321 грн 72 коп. (1095,83-774,11), з ОСОБА_2 360 грн 24 коп. (618,55-258,31).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» задовольнити частково.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року в частині стягнення додаткових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, а в частині розміру майнової та моральної шкоди і розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (місцезнаходження 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 72; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32638319) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) 23 772 гривні 22 копійки майнової шкоди, 321 гривню 72 копійки судових витрат, а всього 24 093 гривні 94 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) 3 420 гривень 83 копійки майнової шкоди, 10 000 гривень моральної шкоди, 360 гривень 24 копійки судових витрат, а всього 13 781 гривню 07 копійок.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 1 646 гривень 19 копійок витрат на відновлення порушених прав, 576 гривень 03 копійки витрат на поїздку до міста Одеси та повернення до міста Вінниці для подання експерту додаткових матеріалів, 420 гривень витрат на перевірку розвал-сходження під час проведення експертизи відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Лазаренко А.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 34