Номер провадження: 22-ц/813/7419/23
Справа № 2-3684/11
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

02.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В. (суддя доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року про заміну стягувача у виконавчому провадженні

у цивільній справі за позовом ПАТ АБ "Порто-Франко" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року заяву ТОВ «Інвестмаш Плюс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ПАТ АБ "Порто-Франко" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Замінено стягувача ПАТ АБ "Порто-Франко" у виконавчому провадженні № 50016763 від 01 лютого 2016 року на провонаступника ТОВ «Інвестмаш Плюс».

Відповідачка ОСОБА_1 09 серпня 2023 року звернулась до суду з апеляційною скаргою та просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст ухвали на паперовому носії нею власноручно отримано 25 липня 2023 року, про що є відповідний запис на останній сторінці ухвали.

Оскільки за матеріалами справи ОСОБА_1 є особою, не повідомленою про розгляд справи щодо заміни стягувача, тому з урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року, а апеляційну скаргу залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме - подання заяви з наведенням інших підстав для поновлення пропущеного строку в строки, зазначені процесуальним законом, зокрема про перешкоди чи труднощі, які унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасно оскаржити ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року після 15 лютого 2023 року (дата подання заявницею заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2011 року, до якої у якості додатку приєднана копія ухвали Київського районного суду від 10 грудня 2018 року).

Дану ухвалу суду скаржник отримав 19 вересня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

28 вересня 2023 року - у визначений судом строк - на виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 надала заяву про усунення недоліків та поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій в обґрунтування поважності строку на апеляційне оскарження зазначає, що направлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали супровідним листом без дати, який не являється доказом надсилання стороні ухвали суду, це лише свідчення про намір, відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК, реальним доказом направлення рекомендованим листом копії рішення суду є поштове повідомлення, які відсутні в матеріалах справи, що свідчить про необізнаність ОСОБА_1 про постановлену ухвалу суду від 10 грудня 2018 року, а про наявність ухвали суду дізналась з ухвали Київського районного суду від 27 червня 2023 року і тому звернулась до суду з заявою про видачу копії ухвали, яку отримала 25 липня 2023 року.

Інших доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження заява не містить.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу resjudicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

ОСОБА_1 , стверджуючи про наявність поважних причин для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, не зазначила в заяві про усунення недоліків про інших причин - тобто з 15 лютого 2023 року з моменту подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2011 року, до якої у якості додатку приєднана копія оскаржуваної наразі ухвали Київського районного суду від 10 грудня 2018 року.

Вказаній обставині як неповажній вже дана оцінка в ухвалі Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Отже, заявниці як мінімум з 15 лютого 2023 року відомо про постановлення оскаржуваної ухвали, і в заяві про усунення недоліків нею вказане не спростовано.

Отже, останнім днем на подання апеляційної скарги є 25 грудня 2018 року, надані докази свідчать про обізнаність заявниці про оскаржувану ухвалу з 15 лютого 2023 року, а до суду з апеляційною скаргою вона звернулася 09 серпня 2023 року, тобто з пропуском строку понад 4 роки з моменту постановлення оскаржуваної ухвали та в строк майже 6 місяців після того, як вона дізналася про таку.

Тому не є спроможними посилання заявниці на те, що матеріали справи не містять відомостей про отримання скаржницею копії оскаржуваної ухвали після її постановлення, оскільки доказів добросовісної реалізації ОСОБА_1 своїх процесуальних прав та належного виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення всіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги з моменту коли особа довідалась про її наявність.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку не буде подано особою у зазначений судом строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 була обізнана про оскаржувану ухвалу після 15 лютого 2023 року, будь-яких доказів наявності обставин для поновлення строку не надала, оскільки у неї було достатньо часу для подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, тобто до 02 березня 2023 року, а апеляційна скарга подана 09 серпня 2023 року, тому суд вважає, що вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження за відсутності доказів істотних перешкод чи труднощів з реалізації нею права на апеляційне оскарження у визначений законом строк, є неповажними, тому у відкритті апеляційного провадження за поданою ОСОБА_1 апеляційною скаргою слід відмовити.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку (ч. 3 ст. 358 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 358ЦПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року про заміну стягувача у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ПАТ АБ "Порто-Франко" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію цієї ухвали надіслати усім учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко