Справа № 466/9947/21 Головуючий у 1 інстанції: ЛУЦІВ-ШУМСЬКА Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/1130/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила відшкодувати шкоду, завдану затопленням/замоканням підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . З травня 2020 по 2021 рік до її будинку здійснено двоповерхову прибудову на сусідній земельній ділянці по АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 . Така добудова здійснена без її дозволу, без проектної і дозвільної документації.

Після зведення добудови власником суміжної земельної ділянки було завезено грунт і розкладено його таким чином, що рівень землі біля її будинку піднявся на 0,2-0,5м. Через це було закрито частину вікна підвального приміщення. Внаслідок цього відбулося затоплення підвального приміщення.

За висновком експерта ТзОВ «Гал-Світ» №033/21 від 11.08.2021 основною причиною затоплення/замокання підвальних приміщень літ.1-2 та літ.1-3 на будинку АДРЕСА_1 є підняття планувальної позначки землі на земельній ділянці на АДРЕСА_2 до рівня підвального вікна будинку АДРЕСА_1 . Також додатковою причиною може бути порушення вертикальної гідроізоляції будинку на АДРЕСА_1 при будівництві двоповерхової прибудови на АДРЕСА_2 . Цим висновком визначено вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення пошкоджень, вартість матеріального збитку в розмірі.

У зв`язку з викладеним просила позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в розмірі 19157,00грн, завданої внаслідок затоплення (замокання) підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував долучений позивачем висновок експерта № 033/21 від 11 серпня 2021 року, складений за результатами проведення будівельно-технічної експертизи. Згідно з вищевказаним висновком експерта основною причиною затоплення/замокання підвальних приміщень літ. 1-2 та літ. 1-3 будинку АДРЕСА_1 є підняття планованої позначки землі на земельній ділянці по АДРЕСА_2 до рівня підвального вікна житлового будинку по. АДРЕСА_1 , а також додатковою причиною може бути порушення вертикальної гідроізоляції житлового будинку по АДРЕСА_1 при будівництві двоповерхової прибудови по АДРЕСА_2 .

Натомість районний суд в основу свого рішення поклав висновок експерта, долучений стороною відповідача (висновок №09-22Д від 06 липня 2022 року експертного інженерно-технічного дослідження за договором гр. відповідачки з ФОП, складений судовим експертом Качайло Б.В.). За цим висновком порушень Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій ОСОБА_2 експертом не встановлено. Ймовірне замокання стіни буд. 10, та приміщень 3-5, та 3-6 цього будинку на АДРЕСА_3 та стіни та прилеглих підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 відбулось не з вини ОСОБА_2 . Проте судом першої інстанції не враховано, що експерт не мав достатніх даних, щоб однозначно дати відповіді на поставлені запитання. Експерт не досліджував будинки АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 в середині приміщення. Натомість він провів лише візуальний огляд земельної ділянки по АДРЕСА_2 та суміжних з нею ділянок.

Вважає, що тільки дослідження будинків АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 зсередини могло надати можливість встановити справжні причини замокання. Тож єдиним належним та достовірним доказом є висновок експерта № 033/21 від 11.08.2021. Під час проведення експертизи експерт оглянув земельну ділянку по АДРЕСА_1 та житловий будинок за цією ж адресою (як ззовні, так і зсередини), тому мав можливість скласти обґрунтований та точний висновок.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в розмірі 19157,00 грн, завданої внаслідок затоплення (замокання) підвальних приміщень будинку та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішенням таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 31.07.2013.

На підставі робочого проекту та дозвільної документації у зазначеному будинку була проведена реконструкція, в ході реконструкції було влаштовано підвальне вікно на рівні 0,2м від планувальної позначки землі.

Встановлено, що власником будинку АДРЕСА_2 була ОСОБА_2 її право власності на цей будинок було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.03.2018.

Позивач зазначає, що в 2020-2021 до її будинку було самочинно здійснено двоповерхову прибудову на сусідній земельній ділянці на АДРЕСА_2 , власником якої була відповідачка ОСОБА_2 . Після чого власником земельної ділянки було завезено і розкладено грунт, що підняло рівень землі.

Як вбачається з висновку експерта №033/21 від 11.08.2022 ТОВ «Гал Світ», причиною замокань приміщень літ.1-2 та літ.1-3 будинку АДРЕСА_1 є підняття планувальної позначки землі на земельній ділянці на АДРЕСА_2 до рівня підвального вікна будинку АДРЕСА_1 , а також порушення вертикальної гідроізоляції житлового будинку на АДРЕСА_1 при будівництві двоповерхової прибудови на АДРЕСА_2 .

Визначено, що вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття та замокань в підвальних приміщеннях літ.1-2 та літ.1-3 житлового будинку на АДРЕСА_1 становить 9700грн, вартість заподіяних матеріальних збитків становить 9457грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, зі змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та чи є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У висновку експерта №033/21 від 11.08.2021 зазначено, що в ході натурного огляду житлового будинку по АДРЕСА_1 встановлено, що в цілому будинок перебуває в доброму стані, проте в підвальних приміщеннях літ. 1-2 та літ. 1-3 наявні ознаки періодичних залиттів з-під вікна та горизонтальних замокань безпосередньо через товщу стін у вигляді:мокрих плям та розводів з відставанням шару штукатурки від основи та грибковими ураженнями, а також потьоків брудної води з-під вікна на стінах приміщення підвалу літ. 1-2; пошкодження проводки і виходу з ладу розетки біля котла; мокрих плям та розводів на стінах та підлозі приміщення літ. 1-3.

На спростування доводів позовної заяви та висновку експерта №033/21 від 11.08.2021 відповідачкою ОСОБА_2 представлено висновок експертного інженерно-технічного дослідження №09-22Д від 06 липня 2022 року.

Експертом встановлено, що вода з даху будинку АДРЕСА_1 стікає в сторону ділянки ОСОБА_2 , тобто, вода по стічній трубі будинку стікає на сусідню ділянку. Будинок АДРЕСА_4 пошкоджена. Відсутнє мощення вздовж обидвох будинків. Звернуто увагу, що підсипка грунту відповідачем не змінила ухилу ділянки в сторону суміжних будинків. Експерт зазначено, що ймовірною причиною попадання води може бути водостічна труба з даху будинку АДРЕСА_1 , яка не є власністю ОСОБА_2 , яка виходить на ділянку, та не має подальшого організованого водостоку.

Також, експертом зазначено, що будинок АДРЕСА_1 має бетонний цоколь та горизонтальну гідроізоляцію, в той час, як будинок АДРЕСА_3 не має фундаменту, цегляна стіна виходить із землі, відсутня вертикальна та горизонтальна ізоляція, а штукатурка будинку пошкоджена.

Цим висновком не встановлено наявності вини відповідача чи здійснення нею дій які б спричинили замокань приміщень літ.1-2 та літ.1-3 будинку АДРЕСА_3 та стіни та прилеглих підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 .

Крім цього, висновком №09-22Д від 06 липня 2022 року встановлено ряд інших причин, які можуть спричинити замокання стіни та прилеглих приміщень приміщень літ.1-2 та літ.1-3 будинку АДРЕСА_3 та стіни та прилеглих підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 , серед яких є порушення ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудовано міських і сільських поселень.2002р» п.3.25*.

Також зазначено про необхідність влаштування інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок і в межах цієї зони потрібно було влаштувати відмостки та приямок біля вікна підвального приміщення, що б запобігало попаданню води в підвальні (напівпідвальні) приміщення будинків.

Проте, у висновку №033/21 від 11.08.2021 експерт не відобразив, що у будинку АДРЕСА_1 немає вертикальної гідроізоляції, немає відмостки та приямок, що вода затікає із даху будинку АДРЕСА_1 , що є порушенням ДБН 360-92, зокрема зі сторони позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не є доведеним з сторони позивачки вчинення відповідачкою неправомірних дій шляхом підняття на її земельній ділянці планової позначки землі, яка спричинила замокання стіни та прилеглих приміщень літ.1-2 та літ.1-3 будинку АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 06.11.2023

Головуючий

Судді