П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м. Київ

Справа №759/13249/22

Провадження № 22-ц/824/10731/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 08 листопада 2023 року

Повний текст постанови складено 09 листопада 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Опікунська рада при Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, Опікунської ради при Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації про скасування протоколу засідання опікунської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 04.10.2022 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Опікунської ради при Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації про скасування протоколу засідання опікунської ради, яким просить скасувати протокол № 10 засідання опікунської ради Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 24 листопада 2021 року в частині задоволення заяви адміністрації Святошинського психоневрологічного інтернату до Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна над ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 1999 року є офіційним опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , яка доводиться йому рідною сестрою. Рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 16.02.1999 року ОСОБА_2 було визнано недієздатною.

Відповідно до розпорядження Ватутінської райдержадміністрації м. Києва від 23.03.1999 року № 262 над ОСОБА_2 встановлено опіку, і він як рідний брат,призначений опікуном над нею.

Зазначив, що з 1999 року його сестра ОСОБА_2 постійно знаходиться в Святошинському психоневрологічному інтернаті, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Крамського, 16.

24.11.2021 року на засіданні Опікунської ради при Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації розглядалось питання щодо звільнення його від повноважень опікуна над ОСОБА_2 .

Зазначив, що рішення опікунської ради було оформлено протоколом № 10 засідання опікунської ради при Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації від 24.11.2021 року.

Вважає зазначені в протоколі № 10 відомості неправдивими, а висновки зроблені в протоколі незаконними, оскільки відсторонення його від опікунства продиктовані не піклуванням над його сестрою ОСОБА_2 мають мету помститись йому через його звернення до поліції з заявою про вчинення злочину працівниками Святошинського психоневрологічного інтернату та відстоювання ним прав його прав на опікунство.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Опікунської ради при Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації про скасування протоколу засідання опікунської ради - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Зазначає, що що рішення суду є незаконним та таким що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Органом опіки та піклування Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації подано відзив на апеляційну скаргу, в якому представник Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Константинов О.Г. підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідачі Орган опіки та піклування Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, Опікунська рада при Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника Органу опіки та піклування Святошинської райооної в м. Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 16.02.1999 року у справі № 2-4577 визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною (а.с. 26).

Розпорядженням Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва від 23.03.1999 року за № 262, ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_2 , 1953 року народження (а.с. 27).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Предметом розгляду у даній справі є законність та правомірність рішення опікунської ради Святошинської районної в м. Києві від 24.11.2021 року оформленого у вигляді протоколу № 10, яким рекомендовано райдержадміністрації заяву адміністрації Святошинського психоневрологічного інтернату задовольнити, органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації на підставі ст. 75 ЦК України підготувати заяву до Святошинського районного суду м. Києва про звільнення від повноважень опікуна ОСОБА_1 (а.с. 15-22).

Правовий статус органів опіки та піклування, їх завдання та функції визначено, зокрема, главою 6 Цивільного кодексу України та Правилами опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України за № 34/166/131/88 від 26.05.99, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.99 за № 387/3680 (далі Правила № 387/3680).

Згідно п.1 Правил № 387/3680, опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад.

Згідно п.4 Правил № 387/3680, передбачено права та обов`язки опікунів і піклувальників, зокрема, опікуни мають право управляти майном підопічних на користь останніх, опікун повинен раз на рік здійснювати повне медичне обстеження підопічного, опікун над психічно хворим, який є небезпечним для себе або для оточуючих, повинен сповістити про це районний (міський) відділ внутрішніх справ і вжити заходів щодо направлення підопічного в психіатричну лікарню для лікування, як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов`язків, опікуни при здійсненні прав і виконанні обов`язків підопічних укладають угоди від імені та в інтересах підопічних, діючи як їх законні представники згідно з чинним законодавством; опікуни над дієздатними особами надають цим особам допомогу при здійсненні ними своїх прав та виконанні обов`язків, а також оберігають їх від зловживань з боку третіх осіб. Опікун не має права без дозволу органів опіки та піклування укладати угоди, якщо вони виходять за межі побутових. Опікуни подають щорічно, не пізніше 1 лютого, до органів опіки та піклування звіт про свою діяльність за минулий рік щодо захисту прав та інтересів підопічних, у тому числі щодо збереження належного їм майна та житла. На вимогу органів опіки та піклування опікуни зобов`язані подавати звіти в інший визначений ними термін.

Згідно із п.п. 4.14, 4.15 Правил № 387/3680, контроль за діяльністю опікунів здійснюється органами опіки та піклування із залученням громадськості шляхом планових відвідувань осіб, які перебувають під опікою (піклуванням). Періодичність відвідувань установлюється окремим графіком, але не рідше ніж раз на рік, крім першої перевірки, яка проводиться через три місяці після встановлення опіки і піклування. При потребі розгляд результатів перевірок виноситься на засідання опікунської ради для вжиття відповідних заходів. Про результати перевірки складається акт у двох примірниках, один з яких зберігається в органах опіки та піклування і є підставою для оцінки діяльності опікунів, другий - в опікуна.

Позивач в обґрунтування позову вказує на те, що він тривалий час виконував обов'язки опікуна і нарікань зі сторони органу опіки і піклування до нього не було.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ЦК України, за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Так, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.10.2020 року у справі №910/12787/17.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14 -144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (№12-304гс18).

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів, є обов`язковою передумовою звернення особи до суду за захистом своїх прав; при цьому обов`язком позивача, відповідно до ст. 81 ЦПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

В Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, також, зазначено, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

В даному випадку позивачем не доведено, що рішенням опікунської ради, яке оформлено протоколом № 10 засідання опікунської ради при Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації від 24.11.2021 року порушено його права чи права підопічної.

Статтею12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З огляду на викладене та враховуючи, що оскаржуване рішення складене відповідним органом опіки та піклування на реалізацію саме положень ЦК України для вирішення питання судом щодо звільнення позивача від повноважень опікуна, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку орган опіки та піклування діяв не як суб`єкт владних повноважень.

Отже, оскаржуване рішення органу опіки та піклування є дорадчим документом, який надається до суду для вирішення питання щодо звільнення особи від повноважень опікуна, а правові наслідки для опікуна виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в процесі якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, у тому числі і оспорюваного рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про звільнення особи від повноважень опікуна.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Аргументи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Святошинського районного суду

м. Києва від 02 травня 2023 року - без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, розподіл судових витрат у зв?язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до статті 141 ЦПК України Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна