Справа № 372/349/21
Провадження № 2-104/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Висоцької Г. В.

при секретарі Куник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Обухова цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить на праві власності позивачу, шляхом знесення за власні кошти паркану, розташованого в межах даної ділянки та відновити її межі, а також стягнути із відповідача судові витрати, понесенні у зв`язку із розглядом справи. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 0,0895 га, кадастровий номер :13:004:0112, що розташована в АДРЕСА_1 . По сусідству з ділянкою позивача знаходиться земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 , площею 0,1410 га, кадастровий номер :13:004:0024. Отже, дані земельні ділянки межують одна з одною. Відповідач здійснює будівельні роботи по встановленню паркану, який встановлюється на бетонну основу, і частина такого паркану споруджена на земельній ділянці позивача. Позивач звернувся до експертної установи для проведення судового земельно-технічного дослідження з метою встановлення факту неправомірності облаштування паркану відповідачем. Висновком експерта підтверджено, що паркан, який не належить позивачу та ним не встановлювався, знаходиться в межах земельної ділянки позивача. Частина паркану відповідача проходить через земельну ділянку позивача, а інша частина паркану проходить по межі земельної ділянки відповідача. Даний паркан перешкоджає позивачу користуватись належною йому земельною ділянкою.

28.05.2021 року заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області позовні вимоги задоволено повністю.

17.09.2021 року відповідачкою ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення суду від 28.05.2021 року.

22.10.2021 року ухвалою суду заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 травня 2021 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

12.08.2022 року ухвалою суду закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0895 га, кадастровий номер :13:004:0112, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копію державного акту серії ЯК №006804, копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №96384930.

ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,1410 га, кадастровий номер :13:004:0024, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копію державного акту серії ЯД №322521, копією Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015.

Вищезазначені земельні ділянки позивача та відповідача є суміжними, що підтверджується кадастровими планами даних земельних ділянок та технічними документаціями із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно.

Як вбачається із позовної заяви, відповідачем здійснюються будівельні роботи щодо встановлення паркану, що встановлюється на бетонну основну, частина якого виходить на земельну ділянку позивача.

Позивач звернувся до Українського незалежного інституту судових експертиз для проведення судового земельно-технічного дослідження.

Як вбачається із Висновку експерта за результатами проведення земельно-технічного дослідження №159/11-2020 від 21.12.2020 року (далі за текстом Висновок експерта), за результатами проведених топографо-геодезичних, камеральних робіт, обстеження земельних ділянок в натурі (на місцевості) та вивчення матеріалів справи, експертом встановлено, що в межах земельної ділянки з кадастровим номером 1:13:004:0112, фактично встановлений паркан, який ОСОБА_1 не належить та який ним не встановлений. Це саме той паркан, який перешкоджає мені у користуванні моєю земельною ділянкою.

Також, на сторінці 12 Висновку експерта зазначається, що земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі (на місцевості) між собою не відокремлені та огороджені навколо одним парканом. В середині земельних ділянок проводяться будівельні роботи по встановленню паркану, який встановлюється на бетонну основу.

На сторінках 13, 14 Висновку експерта, на малюнку АДРЕСА_2 зображено межі земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно координат поворотних точок. Відповідно до даного малюнку та координат поворотних точок, вбачається, що паркан відповідача проходить через мою земельну ділянку, інша частина паркану проходить по межі земельної ділянки ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 103 ЗК України визначено зміст добросусідства. Зокрема власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Статтею 106 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно зі ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, суд приходить до висновку, що будівництво паркану з порушення меж земельних ділянок відповідачем, створили перешкоди позивачу у користуванні ним належною йому на праві власності земельною ділянкою.

У зв`язку із вищевикладеним, позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу відшкодовуються за рахунок відповідача, а також на користь позивача слід стягнути витрати за проведення земельно-технічної експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0895 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :13:004:0112, що на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) шляхом знесення за власні кошти паркану із сторонами 12.41 м, 6. 27 м., 8. 63 м, 0.25 м, 8. 39 м, 6.27 м., 12.64 м., 0.25 м. відповідно до позначених точок 18-22-23-24-24-24-20-19-18 зображених на малюнку №5, №6 Висновку експерта за результатами проведення земельно-технічного дослідження №159/11-20 від 21.12.2020 року, розташованого в межах даної ділянки та відновити її межі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрити за провдення земельно-технічної екпертизи в розмірі 18 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Висоцька