ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Обідіна О.І., Чумак О.В.

вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Ястребовою Євгенією Богданівною,

на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 26 вересня 2023 року, постановлену суддею Шаповал Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Варнікова Ксенія Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна, про визнання недійсними договорів, скасування записів про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та застосування правових наслідків недійсності правочинів,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 26 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача та відповідача про передачу справи до іншого суду за підсудністю.

Позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Ястребова Є.Б., оскаржив ухвалу районного суду в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою судді Полтавського апеляційного суду Пилипчук Л.І. від 20 жовтня 2023 року витребувано із Київського районного суду м.Полтави цивільну справу №644/11863/21, яка надійшла до апеляційного суду 10 листопада 2023 року.

Вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга разом з доданими матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи із наступного.

Пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Частиною першою статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Системне тлумачення положень наведеної норми дозволяє дійти висновку, що законодавець використав різні конструкції, визначаючи перелік ухвал, зокрема, в одних випадках вживається слово: «відмови» (пункти 1, 4, 7, 10 та інші), а в інших - вказується на сутність процесуального рішення (пункти 3, 6, 11 та інші).

Законодавець передбачив право оскаржувати в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Отже, ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотань про передачу справи на розгляд іншого суду не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку до ухвалення судового рішення по суті спору й окремо від цього рішення.

Згідно частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Враховуючи наведене, ухвала про відмову у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду підлягає оскарженню в апеляційному порядку одночасно з оскарженням рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору.

Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2020 року у справі №520/5617/19 вказав, що встановивши, що ухвала суду першої інстанції про відмову у передачі справи на розгляд іншого суду не входить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для відкриття апеляційного провадження.

Аналогічний висновок щодо того, що ухвала суду першої інстанції про відмову у передачі справи на розгляд іншого суду не входить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, висловлено Верховним Судом в ухвалах від 06 грудня 2021 року у справі №761/31078/21, від 08 червня 2022 року у справі №459/1610/20.

Європейський суд з прав людини вказав, що неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків цивільного характеру буде остаточно вирішено (справа «Балатський проти України» (BALATSKYY v. UKRAINE), рішення від 25 жовтня 2007 року). Також Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (справа «Шульга проти України» (SHULGA v. UKRAINE), рішення від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України» (MUSIYENKO v. UKRAINE), рішення від 20 січня 2011 року).

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №61-19138сво18 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі №522/14750/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі №761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц, у постанові від 13 березня 2019 року у справі №522/18296/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема й у постанові від 29 травня 2019 року у справі №219/10010/17, звертає увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у ч.1 ст.353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентується процесуальним законом. Звертаючись із апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може виступати самостійним об`єктом апеляційного оскарження, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у п.4 ч.5 ст.357 цього Кодексу.

Із урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.353, 357 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Ястребовою Євгенією Богданівною, на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 26 вересня 2023 року - повернути особі, яка її подала відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. І. Пилипчук

Судді О.І. Обідіна

О.В. Чумак