Номер провадження: 22-ц/813/3969/23
Справа № 947/6432/22
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2022 року, ухвалене судом у складі судді Бескровного Я.В. у м. Одеса,

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву № б/н від 22 березня 2017 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем кредитний договір, що підтверджується підписом останнього в заяві.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26.01.2022 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 15602,40 грн, яка складається з: 12622,23 грн - заборгованість за тілом кредита, 2980,07 грн - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 22.03.2017 року в розмірі 15602,40 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 07 жовтня 2022 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовив.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що позивачем не надані належні та допустимі докази того, що відповідачу надано кредитну картку і кредит, та в якій сумі. Умови не містять підпису відповідача. При цьому суд першої інстанції не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції також критично поставився до розрахунку заборгованості та копії довідки про зміну умов кредитування і обслуговування кредитної картки відповідача, як до доказів отримання грошових коштів відповідачем, і вважав їх недопустимими доказами, оскільки вони не містять прізвища особи яка їх склала, та самі по собі, без встановлення факту укладання договору, не є належними та допустимими доказами факту надання відповідачу кредиту та існування у нього заборгованості.

Крім того, суд першої інстанції вважав копію довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача недопустимим доказом, оскільки вона не завірена у встановленому законом порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» не погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що до суду надана копія анкети-заяви від 22.03.2017 року. Відповідач пройшов ідентифікацію та підписав анкету- заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг згідно якої він приєднався до запропонованих послуг.

Вілповідно до підписаної відповідачем анкети-заяви, відповідач згодний, що вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складають договір про надання банківських послуг з положеннями яких відповідач ознайомлений та зобов`язується їх дотримуватись.

Заповнення анкети про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг саме 22.03.2017 року надає можливість клієнту банку будь-коли користуватись банківськими послугами, для їх отримання та користування повторне заповнення анкети (укладання додаткового договору) не потребується.

Належним доказом укладення договору позивач вважає, анкету-заяву та отриману за бажанням кредитну картку. Видача картки, розмір та дату встановлення кредитного ліміту зазначено в довідках, що надавались до позову.

Позивач вважає, що судом першої інстанції не враховані правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18 щодо виписка по картковому рахунку є належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту, та повинна досліджуватися судом.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву не надходило.

Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» зареєстрований у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своєї офіційної електронної адреси.

Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, і в установленому законом порядку, у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» до «Електронного кабінету», та її отримання 19.12.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, повістку-повідомлння отримала 02.01.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином і в установленому законом порядку відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку, лист з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся з зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд вважав, що стороною позивача не надано жодного належного та допустимого доказу того, що відповідачу видавались, і коли саме, банківська кредитна картка і картковий рахунок. Таким доказом, наприклад, могла слугувати розписка відповідача про отримання певної кредитної картки.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що 22.03.2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Звертаючись до суду із позовом, банк просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 26.01.2022 року у сумі 15602,40 грн, яка складається з: 12622,33 грн заборгованість за тілом кредиту, 2980,07 грн заборгованість за простроченими відсотками.

До позовної заяви позивачем додано копію документа, який за своєю формою і змістом є анкетою-заявою, та підписаний ОСОБА_1 , копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг, копію паспорта відповідача, яка ним засвідчена, розрахунок заборгованості за договором б/н 22.03.2017 року, виписку по рахунку за період з 22.03.2017 року по 27.01.2022 року, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки.

При цьому, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписані ОСОБА_1 , матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, розмір і порядок їх нарахування.

У анкеті-заяві від 22.03.2017 року, яка підписана ОСОБА_1 , відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитом, комісії, а саме: їх розмір і порядок нарахування, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення процентів, комісії.

Колегія суддів вважає, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22.03.2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві погодженої домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і при зверненні із апеляційною скаргою, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не було надано суду доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами умов договору про встановлення розміру процентів за користування кредитом, комісії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору від 22.03.2017 року.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з іншим висновком суду щодо відмови повністю у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 «Про судове рішення у цивільній справі» постанови від 18 грудня 2009 року № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Проте, суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та не надав оцінки усім доказам у справі, а саме: виписці по картковому рахунку за період з 22.03.2017 року по 27.01.2022 року та розрахунку заборгованості, які надавались позивачем до суду першої інстанції на підтвердження користування відповідачем кредитними коштами.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 зазначено, виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідачу відкрито рахунок та надано картку № НОМЕР_1 зі строком дії до вересня 2020 року.

З наданої банком виписки про рух коштів по картці за період з 22.03.2017 року по 27.01.2022 року вбачається, що відповідач після отримання карти № НОМЕР_1 неодноразово здійснював операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку через банкомат, здійснював покупки та переказ коштів на картку, поповнював рахунок мобільного телефону, який зазначав в анкеті-заяві, так й поповнював картку.

Отже, виписка про рух коштів по картці є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, сплати послуг карткою, часткове погашення заборгованості.

Слід зазначити, що судом першої інстанції не досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості у взаємозв`язку з випискою про рух коштів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15-ц (провадження № 61-283св18) зазначено, що «належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».

Із виписки про рух коштів за період з 22.03.2017 року по 27.01.2022 року та розрахунку заборгованості графа «Відсотки погашені за рахунок кредиту», які надані банком вбачається, що позивачем здійснювалось автоматичне погашення відсотків за рахунок кредитних коштів.

За період з 22.03.2017 року по 27.01.2022 року за рахунок кредиту погашені відсотки у сумі 4853,03 грн.

Зазначені обставини свідчать про те, що заборгованість за тілом кредиту складається не тільки із витрачених відповідачем кредитних коштів, а й коштів, які відповідач не отримував в сумі 4853,03 грн.

Як зазначалося вище, позиваем не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами умов договору про встановлення розміру комісії.

Проте, позивачем щомісячно відповідачу нараховувалася комісія у розмірі 20 грн, про що зазначено у виписці про рух коштів.

За період з березня 2017 року по серпень 2020 року позивачем нараховано комісії у сумі 840 грн (42 місяці х 20 грн).

Оскільки в укладеному між сторонами кредитному договорі від 22.03.2017 року у вигляді анкети-заяви відсутні умови щодо сплати комісії, то у банка були відсутні правові підстави нараховувати комісію в сумі 840 грн та здійснювати автоматичне погашення відсотків за рахунок кредитних коштів у сумі 4853,03 грн.

Отже, заборгованість відповідача за тілом кредиту, підлягає зменшенню на суму 5693,03 грн (4853,03 грн + 840 грн).

Таким чином, колегія суддів вважає, що заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 6929,30 грн (12622,33 грн 5693,03 грн).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ АБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6929,30 грн.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту слід скасувати, та в цій частині ухвалити нове судове рішенням, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк заборгованість за тілом кредиту за договором б/н від 22.03.2017 року в сумі 6929,30 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2481, що підтверджується платіжним дорученням від 07.02.2022 року.

Згідно платіжного доручення від 01.11.2022 року позивачем понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3721,50 грн.

Оскільки позовні вимоги та апеляційна скарга підлягають задоволенню частково, то з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1101,85 грн та апеляційної скарги в сумі 1652,75 грн, всього 2745,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2022 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за тілом кредиту за договором б/н від 22.03.2017 року в сумі 6929,30 грн та судовий збір у розмірі 2754,60 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 січня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький