01.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/5025/23
Провадження №2/205/2143/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Морозової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, який в ході розгляду справи уточнила та просила встановити факт її сумісного проживання та перебування на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2015 року до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона 15.07.1983 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб зареєстрований в Відділі реєстрації активів цивільного стану Ленінського району м.Дніпропетровська, актовий запис №935. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 15.07.1983 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району м.Дніпропетровська. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом №1949 від 20.10.2022 року. У період зареєстрованого шлюбу ними з чоловіком та сином була безоплатно отримана у власність квартира за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 02.11.2006 року згідно до розпорядження №6/662-06 та зареєстрованого в КП ДМБТІ за №66251-06 від 02.11.2006 року. Проте, у зазначеній квартирі мешкав їх син, а вони з чоловіком починаючи з 2015 року проживали за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку, що належить їй на праві власності на підставі договору дарування, що підтверджується актом, складеним сусідами та посвідченим квартальним комітетом №13 Новокодацького району за №11 від 23.11.2022 року, де зазначено, що за вказаною адресою вона була зареєстрована, а її чоловік проживав без реєстрації разом з нею однією сім`єю до дня його смерті. Її чоловік був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично мешкав разом з нею, і навіть за вказаною адресою отримував пенсію, бо його особиста пенсійна справа знаходилась у Новокодацькому районному відділі Пенсійного фонду України. За вказаною адресою нею та її чоловіком були укладені декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Всі ці обставини підтверджують той факт, що вона та її чоловік впродовж всього подружнього життя, яке тривало майже сорок років, мешкали разом, мали спільний бюджет, побут, все те, що притаманне сім`ї, що закріплено у ст.3 Сімейного кодексу України. До того ж, вона все подружнє життя знаходилась на утриманні свого чоловіка, оскільки її заробітна плата, а в подальшому і пенсія були значно меншими, чим заробітна плата та пенсія її чоловіка. Згідно, до роздруківки надходжень по картці виплат її чоловіка за останній період, до його смерті, щомісячний розмір його пенсії складав 14 611,67 грн., тоді як її розмір пенсії складав і складає зараз 2944,52 грн., що майже втричі менше, чим пенсія її чоловіка. Після смерті її чоловіка, з метою переоформлення пенсії чоловіка на себе, оскільки його розмір був значно більшим чим її, 01.11.2022 року вона звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з відповідними документами для оформлення вказаної пенсії. При перевірці наданих нею документів, співробітниками фонду їй було роз`яснено, що по причині того, що вона та її чоловік на день його смерті не були зареєстровані за однією адресою, а також не встановлена обставина її утримання чоловіком, то дана обставина унеможливлює призначити їй пенсію в разі втрати годувальника. Тому 11.11.2022 року їй ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надав повідомлення, де в рішенні від 04.11.2022 року зазначено про відмову у переоформленні на неї пенсії чоловіка, звернувши увагу на необхідність встановити у судовому порядку факт перебування на утриманні померлого годувальника - її чоловіка, або проживання разом з ним на момент його смерті. Таким чином, встановлення факту її сумісного проживання та перебування на утриманні годувальника їй необхідне для призначення пенсії у разі втрати годувальника, тобто переходу на пенсію її померлого чоловіка.

Ухвалою суду від 29.05.2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

23.06.2023 року від представника відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти даного позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась до Головного управління з заявою та документами щодо здійснення перерахунку пенсії (перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника). До заяви про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника додається довідка про перебування на утриманні членів сім`ї померлого годувальника (довідка про склад сім`ї), як передбачено п.2.11 Порядку № 22-1. У разі неможливості надання визначених Порядком документів, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється в судовому порядку. Відтак, Позивач не змогла надати вказаний документ та підтвердити факт сумісного проживання та перебування на утриманні померлого чоловіка в зв`язку з чим звернулась до суду. З аналізу вищезазначених норм та обставин справи вбачається, що встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні померлого чоловіка в судовому порядку необхідно позивачу для вирішення питання щодо здійснення перерахунку пенсії та не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки встановлення даного факту виключає сам спір. Разом з тим, з урахуванням положень п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. А отже встановлення факту сумісного проживання ОСОБА_1 та її перебування на утриманні померлого чоловіка має розглядатися в порядку окремого провадження, а не позовного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

П.п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. З урахуванням наведених норм, спір, у якому стороною є суб`єкт владних повноважень, розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 12 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, головне управління Фонду є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Таким чином, Головне управління є суб`єктом владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 43, 48, 49, 255 ЦПК України Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, просило суд закрити позовне провадження у вищевказаній справі.

09.08.2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сороки Т.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначила, що з думкою відповідача вона не згодна, вважає її необґрунтованою зазначаючи наступне. Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду саме з позовною заявою про встановлення юридичного факту, а саме про встановлення факту перебування на утриманні свого померлого чоловіка, оскільки є непрацездатним членом сім`ї годувальника, яка була на його утриманні, оскільки раніше у 2022 році, звернувшись до суду із аналогічною заявою в порядку окремого провадження, судом було відкрито провадження, яке в подальшому, після відзиву з боку заінтересованої особи - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, який заперечував проти заяви, за ухвалою від 18.04.2023 року залишено без розгляду, оскільки у даних правовідносинах вбачається спір про право. До того ж відповідачем оспорюється саме перебування позивача на утриманні свого померлого чоловіка.

Заперечуючи проти доводів відповідача звертає увагу суду на висновки Верховного Суду, викладені у Постанові від 13.01.2021 року по справі 592/17552/18 (провадження №61-8512св20), з якої вбачається: «Із метою підтвердження факту перебування на утриманні померлого чоловіка позивач звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку позовного провадження, посилаючись на те, що вона перебувала на утриманні померлого чоловіка, оскільки отримувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування». ВС підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім доходів померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. У спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.10.2020 року у справі №210/343/19, від 22.05.2019 року у справі №520/6518/17, від 27.06.2018 року у справі №210/2422/16-ц, підстави для відступу від якої відсутні. Отже доводи відповідача є надуманими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Проти клопотання відповідача про закриття провадження у справі заперечує.

Ухвалою суду від 31.08.2023 року у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про закриття провадження по даній цивільній справі, відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Сорока Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позову, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Свідок ОСОБА_3 допитана в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою АДРЕСА_3 , є сусідкою позивача, яка проживала за цією адресою зі своїм чоловіком з 2007 року до дня його смерті. Жили вони як сімейне подружжя, їй відомо, що ОСОБА_1 мала маленьку пенсію, у її чоловіка була пенсія більша.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що знає позивача ОСОБА_5 з тих пір як вона вийшла заміж. Позивач її сусідка, проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Проживала вона за цією адресою спочатку разом з батьками, потім як вийшла заміж з 2007 року проживала з чоловіком ОСОБА_6 до дня його смерті. Жили вони сім`єю, у них є дитина. Розмір пенсії їй не відомо, але більшу пенсію отримував ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району м.Дніпропетровська за актовим записом № 935, під час укладання шлюбу позивач змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 15.07.1983 року).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 20.10.2022 року Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпр), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 06.07.1998 року Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , слідує, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно довідки №6128 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, виданої Відділом обліку проживання та фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 25.11.2022 року, встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований 21.08.1987 року за адресою: АДРЕСА_2 , та знятий з реєстрації 20.11.2022 року у зв`язку зі смертю.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначила, що вони разом з чоловіком проживали за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актом, складеним сусідами та посвідченим квартальним комітетом №13 Новокодацького району за №11 від 23.11.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_2 проживав разом з дружиною ОСОБА_1 до дня смерті за вищевказаною адресою, що також підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Оцінюючи показання свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови заявниці в них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи.

Відповідно до рішення №91 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 04.11.2022 року щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , останній було відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, оскільки заявником до заяви для призначення (перерахунку) пенсії в разі втрати годувальника не додано документи, якими підтверджується факт перебування на утриманні померлого, а саме: довідка житлово-експлуатаційної організації, або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Роз`яснено, що у разі неможливості надати такі документи, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюються у судовому порядку.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Беручи до уваги, що позивач разом зі своїм чоловіком були зареєстровані за різними адресами, однак з 2015 року сумісно проживали за однією адресою, а саме: АДРЕСА_3 , що підтверджується матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні обставинами, суд вважає, що позовна вимога щодо встановлення факту сумісного проживання разом з чоловіком ОСОБА_2 на день його смерті, є обґрунтованою, доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту перебування позивача на утриманні померлого чоловіка, суд виходить з наступного.

Як зазначалося вище, рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №91 від 04.11.2022 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки відсутні документи, що засвідчують факт перебування на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 року, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зазначено що постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Цей факт може бути встановлений судом у разі відсутності документа про його підтвердження, виданого органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, виконкомами сільських і селищних рад, іншими організаціями.

До заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім`ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; копія свідоцтва про смерть годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

За частиною 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п. 2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно п. 2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

З довідки про нараховані та фактично отриманої пенсії, наданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №05.01.-10 від 07.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію, яка за період з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року склала 14611,67 гривень.

При цьому, згідно довідки про нараховані та фактично отриманої пенсії, наданої ГУ ПФУ Дніпропетровській області слідує, що пенсійне забезпечення ОСОБА_1 за період з жовтня 2022 року по листопад 2022 року складало 2944,52 гривень щомісячно, з грудня 2022 по січень 2023 року - 2952,44 гривень.

З огляду на вищевикладені відомості суд дійшов висновку, що пенсія ОСОБА_2 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 становила 14611,67 гривень та значно перевищувала розмір пенсії позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт перебування позивача на утриманні померлого є доведеним, оскільки встановлено, що позивач спільно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті. При порівнянні доходів ОСОБА_2 та позивача згідно наданих матеріалів, вбачається, що розмір пенсійних виплат останньої значно менший за пенсію померлого, пенсія померлого чоловіка позивача була для них постійним і основним джерелом засобів до існування, тому є підстави вважати, що позивач перебувала на утриманні свого чоловіка до дня його смерті.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання з чоловіком та перебування її на його утриманні доведені, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка, задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сумісно проживала та перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 2015 року до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ,

представник позивача адвокат Сорока Тетяна Віталіївна, діюча на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №0118 від 11.09.1993 року, договору про надання правової допомоги №55 від 03.07.2023 року, адреса: АДРЕСА_5,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, , адреса: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4

Суддя О.О.Костромітіна