19.01.2023 Єдиний унікальний номер 205/497/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Курбанова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

18.01.2023 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101).

Одночасно з позовом позивачка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101), заборонивши будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що 17.11.2020 р. було визнано недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 від 28.11.2019 р., укладений між позивачем, ОСОБА_1 (дарувальник) та відповідачем, ОСОБА_2 (обдарована), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий № 2-951. Після набрання судовим рішенням законної сили і отримання позивачем рішення суду позивачем було подано до державного реєстратора заяву про державну реєстрацію 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Коноваленком А.В. 07.07.2021 р. за № 59145157 було відмовлено у державній реєстрації вищевказаного майна, оскільки заявником надано рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2020 р. по справі № 205/5528/20, в якому у вирішальній частині разом із визнанням недійсним договору дарування одночасно не визнано, змінено чи припинено цим рішенням речових прав, вищевказані обставини унеможливлюють проведення державної реєстрації. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулася до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про скасування державної реєстрації права власності щодо вказаної вище квартири та запису про право власності/довірчої власності, у задоволенні якого заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/11553/20 від 23.09.2022 р. відмовлено в повному обсязі, у зв`язку з відсутністю в суду правових підстави для задоволення позову. 18.01.2023 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Вважає, що позивач є пенсіонером, має незадовільний стан здоров`я, а заявлений вид забезпечення позову передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним, оскільки і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заяви про забезпечення позову, суддя вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. До яких серед інших належить накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Оскільки предметом спору є витребування майна з чужого незаконного володіння, зокрема квартири, що є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Між сторонами дійсно існує спір на вирішення якого позивач звернулась до суду з вказаним позовом, а невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна внаслідок чого може бути істотно ускладнене чи взагалі унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Крім того суду звертає увагу, що вид забезпечення позову у виді арешту майна та заборони вчиняти певні дії не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ОСОБА_2 , оскільки нерухоме майно фактично перебуває у її володінні, а обмежується лише будь-яка можливість відчуження його.

Слід зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на зазначене вище майно та заборона вчиняти певні дії до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідача. Останній не позбавлений права у будь-який момент звернутися до суду за скасуванням заходів забезпечення позову та навести свої доводи з цього приводу, які будуть предметом ретельного дослідження суду.

Керуючись ст.ст. 149-151 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , на підставі договору дарування, посвідченого 28.11.2019 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий № 2-951.

Заборони державним реєстраторам, будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , на підставі договору дарування, посвідченого 28.11.2019 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий № 2-951.

Копію ухвали направити відділу реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за адресою: м.Дніпро, вул. Старокозацька, б.58, кабінет 213, ел. адреса: для виконання.

Копію ухвали, відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України, до відома направити заявнику, відповідачу, третій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала, постановлена без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Курбанова Н. М.

.