У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2023 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна, про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Левицька Юлія Василівна, звернулася до суду із заявою, де заінтересована особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна, у якій просить встановити факт родинних відносин між померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною племінницею ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви представник заявниці посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла та після її смерті відкрилася спадщина. Заявниця звернулася до нотаріальної контори у встановлені законом строки, проте оформити спадщину так і не змогла, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2023 № 95/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом, оскільки, хоча заявниця і є племінницею померлою тітки, проте, остання не надала жодного документу, який би посвідчував їх родинний зв`язок. Таким чином, нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте нотаріус в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначив ще одну особу, яка звернулася до нотаріуса після смерті ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявниця не залучає до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , оскільки остання реалізувала своє право щодо звернення до суду стосовно захисту свої прав щодо спадкового майна, так як Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області була розглянута судова справа №334/7153/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: нотаріус Білоусова Вікторія Олегівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю на день смерті спадкодавця, визнання спадкоємцем четвертої черги.

29.10.2019 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №334/7153/18 було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: нотаріус Білоусова Вікторія Олегівна, про встановлення факту постійного проживання з 2012 року по день смерті ОСОБА_2 та про визнання ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернулася до суду апеляційної інстанції, за результати розгляду її апеляційної скарги постановою від 01.12.2021 апеляційна скарга ОСОБА_3 залишена без задоволення. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2019 залишено без змін. Постанова набрала законної сили з моменту її прийняття та могла бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. ОСОБА_3 до Верховного Суду не зверталася. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2019 набрало законної сили.

Таким чином, як зауважує представник заявниці, предметом цієї заяви є встановлення факту родинних відносин між померлою та заявницею. Спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не має, тому спір про право відсутній. Встановлення юридичного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини, яка залишилися після смерті рідної тітки.

Розглянувши вказану заяву, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих немайнових чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 11) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК України.

Частинами 1, 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи. При цьому, суд, розглядаючи заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не встановлює нових фактів, а лише підтверджує наявність або відсутність таких фактів у разі неможливості заявником одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У справах окремого провадження судом не вирішується спір про право, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав.

Спір про право розглядається виключно у позовному провадженні, тобто заявлені до суду вимоги особи, яка вважає, що її права, інтереси були порушені, не визнані або оспорені, про захист таких прав, свобод або інтересів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Зі змісту поданої заяви вбачається, що метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після її смерті, зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті останньої.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_2 не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки встановлення даного факту пов`язане з наступним вирішенням питання про право власності на спадкове майно та наявний спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Оскільки метою звернення до суду з даною заявою є необхідність встановлення відповідного факту для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, заінтересованими особами в даному випадку є спадкоємці, які прийняли спадщину, а в разі їх відсутності - територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За таких обставин, враховуючи, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, вважаю, що у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Левицька Юлія Василівна, де заінтересована особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна, про встановлення факту родинних відносин, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 19, 258-260, 315, 352 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна, про встановлення факту родинних відносин.

Роз`яснити заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання) безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена удень її проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Н.Б. Шумило