Провадження № 2/369/5559/23
РІШЕННЯ

Іменем України

31.10.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/12451/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) та ОСОБА_2 (далі другий позивач) звернулися до суду з даним позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) та просили суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частки житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частки житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частки земельної ділянки площею 0,0543 га з кадастровим номером :01:053:0078, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частки земельної ділянки площею 0,0543 га з кадастровим номером :01:053:0078, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачі обгрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачів ОСОБА_4 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: 1/3 частина житлового будинку та 1/3 частина земельної ділянки площею 0,0543 га з кадастровим номером :01:053:0078, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (далі спадкове майно).

У померлого було двоє синів: ОСОБА_3 (дядько позивачів) та ОСОБА_5 (батько позивачів).

Половину з вказаного вище спадкового майна (1/6) успадкував ОСОБА_3 , а іншу половину в рівних долях успадкували позивачі, оскільки батько позивачів помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно, спадкоємцями іншої половини в розмірі 1/6 спадкового майна є позивачі, які мають право на спадкування по 1/12 частині спадкового майна кожен.

Позивачі звернулись для оформлення своїх прав до державного нотаріуса Панікар В.М. Боярської державної нотаріальної контори , але їм було відмолено постановою № 1198/02-31 від 06.10.2022 (спадкова справа № 142/2017).

Відповідач також звертався до цього ж державного нотаріуса для оформлення спадщини, але також отримав відмову.

Після цього відповідач звернувся до суду і рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2021 року у справі № 369/8955/20 було визнано право власності відповідача на його частку спадкового майна.

Суд визнав за відповідачем право власності на 5/6 земельної ділянки та будинку, з яких 1/6 і є спадковим майном після померлого ОСОБА_4 , а інші 4/6 частини були успадковані відповідачем за заповітом після ОСОБА_6 і до них позивачі відношення не мають.

Позивачі не мають можливості в позасудовому порядку отримати право власності на спадщину, тому вимушені звернутися до суду.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.08.2023 року відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засіданні на 31.10.2023 року.

27.10.2023 року до суду від Боярської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копію спадкової справи № 142/2017, заведеної після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

27.10.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, згідно якої останній підтримав задоволення позовних вимог, просив справу розглянути за його відсутності. Дана заява задоволена судом.

31.10.2023 до Києво-Святошинського районного суду Київської області від позивачів надійшли заяви про розгляд справи без участі їх участі, позов підтримали. Дані заяви задоволені судом.

У судове засідання 31.10.2023 року сторони не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку у судове всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що за результатами підготовчого провадження є можливим ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачів ОСОБА_4 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: 1/3 частина житлового будинку та 1/3 частина земельної ділянки площею 0,0543 га з кадастровим номером :01:053:0078, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (далі спадкове майно).

У померлого було двоє синів: ОСОБА_3 (дядько позивачів) та ОСОБА_5 (батько позивачів).

Половину з вказаного вище спадкового майна (1/6) успадкував ОСОБА_3 , а іншу половину в рівних долях успадкували позивачі, оскільки батько позивачів помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно, спадкоємцями іншої половини в розмірі 1/6 спадкового майна є позивачі, які мають право на спадкування по 1/12 частині спадкового майна кожен.

Позивачі звернулись для оформлення своїх прав до державного нотаріуса Панікар В.М. Боярської державної нотаріальної контори , але їм було відмолено постановою № 1198/02-31 від 06.10.2022 (спадкова справа № 142/2017).

Відповідач також звертався до цього ж державного нотаріуса для оформлення спадщини, але також отримав відмову.

Після цього відповідач звернувся до суду і рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2021 року у справі № 369/8955/20 було визнано право власності відповідача на його частку спадкового майна.

Суд визнав за відповідачем право власності на 5/6 земельної ділянки та будинку, з яких 1/6 і є спадковим майном після померлого ОСОБА_4 , а інші 4/6 частини були успадковані відповідачем за заповітом після ОСОБА_6 і до них позивачі відношення не мають.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Згідно ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (ч.ч. 3, 4, 5 ст. 89 ЗК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ст. 1226 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно..

Враховуючи вищевикладене, необхідність захисту прав позивачів на спадкове майно, визнання позовних вимог відповідачем в порядку ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України суд дійшов висновку про задоволення позовних вимоги про визнання про визнання права власності в порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 13, 49, 200, 206, 247, 258, 263, 267, 273, 355, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частки земельної ділянки площею 0,0543 га з кадастровим номером :01:053:0078, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частки земельної ділянки площею 0,0543 га з кадастровим номером :01:053:0078, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація про сторін:

Позивач 1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позивач 2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 07.11.2023 року.

Суддя А.В. Янченко