РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд 07 вересня 2023 року з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у якому просять суд визначити, що частки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 складають 1/5 частину кожного в земельній ділянці в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В судове засідання позивачі не з`явились. Від представника позивачів до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, заявлено позовні вимоги своїх довірителів повністю підтримує та просить суд їх задоволити.

В судове засідання відповідач не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає та просить його задоволити.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивачі по справі та ОСОБА_7 є рідними сестрами та братом а також рідними дітьми ОСОБА_6 .

Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

свідоцтвом про народження (повторне) серії НОМЕР_1 виданим 06 березня 2020 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з якого вбачається, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №524. Батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ;

свідоцтвом про народження (заповнене російською мовою) серії НОМЕР_2 виданим 19 листопада 1974 року відділом ЗАГС м.Ровно, з якого вбачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Ровно, про що зроблено запис за №2710. Батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ;

свідоцтвом про народження (повторне) серії НОМЕР_3 виданим 27 вересня 2016 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві з якого вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №502. Батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб (повторне) серії НОМЕР_4 виданого 30 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 09 вересня 1989 року, про що складено відповідний актовий запис №1579. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_10 , дружини ОСОБА_10 .

Відповідач по справі ОСОБА_3 є дружиною брата позивачів ОСОБА_7 , що підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 виданим 31 грудня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 одружились 31 грудня 1999 року, про що зроблено запис за №1693. Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_12 , дружини ОСОБА_12 .

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 є співвласниками земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №245449 виданим ОСОБА_6 22 травня 2008 року на підставі рішення Рівненської міської ради від 19.07.2007р. №964 з якого вбачається, що останній є власником земельної ділянки площею 0,0389 га у межах згідно з планом (у разі виникнення права спільної власності на земельну ділянку до акта додається список її співвласників). Земельна ділянка розташована АДРЕСА_1 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд. Список співвласників земельної ділянки: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 .

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого 20 червня 2018 року (повторне) Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено відповідний актовий запис №1755.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого 02 грудня 2019 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що складено відповідний актовий запис №581.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 виданого 09 жовтня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що складено відповідний актовий запис №1750.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 виданого 12 травня 2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , про що складено відповідний актовий запис №955.

Після смерті ОСОБА_6 , який за свого життя заповіт не залишив та помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , залишилось спадкове майно, а саме: частка квартири в АДРЕСА_2 та частка у земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Діти померлого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 є спадкоємцями першої черги після смерті батька, спадщину прийняли звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини. В подальшому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 серпня 2023 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині квартири, яка належала батьку. Їх брат ОСОБА_7 спадщину після смерті батька своєчасно прийняв, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_10 . Спадкоємцем після його смерті є його дружина відповідач по справі ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що чотири з п`яти співвласників земельної ділянки на даний час померли, оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку в земельній ділянці, оскільки частки співвласників виділені не були.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимог знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, визнаними відповідачкою, а тому вони підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності задоволити.

Визначити, що частки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 складають 1/5 частину кожного в земельній ділянці в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов