ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6901/23

Провадження № 22-ц/4820/1692/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2023 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

ОСОБА_1 зазначив, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 (далі житловий будинок), у рівних частках кожному. З 2015 року ОСОБА_2 стала чинити йому перешкоди у користуванні житловим будинком, змінила замки на вхідних дверях і не допускала його до житла. Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 24 січня 2020 року у справі №686/21675/19 вселив позивача у житловий будинок. Лише 23 червня 2022 року шляхом аварійного відкриття дверей із застосуванням спеціальних засобів і пошкодження замків відбулося його вселення. Увесь цей період ОСОБА_2 із використанням працівників правоохоронних органів і охоронних структур переслідувала позивача, вчиняла щодо нього насильство, викрадала його майно, робила завідомо неправдиві повідомлення про вчинення ним правопорушень. У зв`язку з пошкодженням дверних замків і проведенням робіт з їх відновлення позивачу завдано майнову шкоду у розмірі 3 450 грн. Крім того, неправомірні дії ОСОБА_2 призвели до його моральних і душевних страждань. Внаслідок порушення права власності та права на житло позивач був позбавлений можливості користуватися своїм майном. Також у зв`язку з ушкодженням здоров`я, приниженням його честі та гідності він переніс емоційний стрес, втратив здоров`я та впевненість у майбутньому, не мав можливість вести звичний спосіб життя, вживав додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення свого порушеного права. Розмір завданої позивачу моральної шкоди склав 1 200 000 грн.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 3 450 грн майнової шкоди та 1 200 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

У решті позову відмовлено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами заподіяння йому ОСОБА_2 майнової шкоди, а також її розмір. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 рішення суду про вселення позивач переніс нервовий стрес і душевні страждання. Відтак розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити з урахуванням глибини фізичних і душевних страждань ОСОБА_1 , ступеню порушення його прав та інтересів, вимог розумності і справедливості.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 створювала ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житлом, а тому його було вселено у житловий будинок за рішенням суду. Під час здійснення державним виконавцем примусового вселення були пошкоджені дверні замки, внаслідок чого позивачу завдано майнової шкоди, розмір якої підтверджується письмовими доказами. Порушення майнових і житлових прав ОСОБА_1 призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн не відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних і душевних страждань позивача. Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про часткову обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Житловий будинок належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності в рівних частках кожному, тобто по частки.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року (яке набрало законної сили 3 березня 2020 року) вселено ОСОБА_1 у житловий будинок і зобов`язано ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у користуванні вказаним будинком.

На підставі цього рішення 31 березня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав виконавчий лист №686/21675/19, який перебував у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Хмельницькому на примусовому виконанні (виконавче провадження №61716659).

У зв`язку з невиконанням указаного рішення суду постановами державного виконавця від 27 травня 2020 року та 5 березня 2021 року на ОСОБА_2 був накладений штраф.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького районного управління поліції із заявою про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України.

16 квітня 2021 року слідчий вніс відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, та розпочав розслідування (кримінальне провадження №0000472).

23 червня 2022 року ОСОБА_1 вселено у житловий будинок у примусовому порядку.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В силу частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).

В силу частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із положень частини першої статті 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як передбачено частиною другою статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач повинен довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Особа має право на відшкодування майнової шкоди, якщо вона зазнала втрат у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна. Водночас право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи внаслідок ушкодження здоров`я, протиправної поведінки щодо неї, знищення чи пошкодження майна, приниження чести та гідності, якщо це призвело до душевних страждань.

Якщо спір про відшкодування шкоди вирішується в судовому порядку, то розмір матеріальних збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна чи реальної вартості відновлювальних робіт на час розгляду справи.

Водночас розмір моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Право на відшкодування моральної шкоди не може бути поставлено в залежність від права на відшкодування майнової шкоди та її розміру.

У справі відсутні належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 зазнав втрат у зв`язку з пошкодженням майна.

Письмові докази, зокрема: матеріали виконавчого провадження №61716659, матеріали кримінальних проваджень, рахунок №456 від 8 квітня 2021 року на здійснення ОСОБА_1 прокату бензоріза та придбання алмазних дисків, накладна від 25 листопада 2021 року на отримання невстановленою особою замків та сердечника, товарний чек від 12 березня 2022 року на придбання невстановленою особою двох замків, світлини, - достовірно та достатньо не свідчать про завдання ОСОБА_2 майнової шкоди позивачу та її розмір. До того ж ця обставина не підтверджується наявними у справі судовими рішеннями.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не довів свій позов у цій частині вимог.

Також суд правомірно керувався тим, що внаслідок невиконання ОСОБА_2 рішення суду про вселення ОСОБА_1 завдана моральна шкода.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано, що за наслідками неправомірних дій ОСОБА_2 позивач зазнав душевних страждань, був позбавлений можливості користуватися своїм майном, не мав можливість вести звичний спосіб життя, вживав додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення свого порушеного права. При цьому судом враховано вимоги розумності та справедливості.

Отже висновок суду першої інстанції про присудження з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн моральної шкоди є правильним.

На думку суду апеляційної інстанції, вказана сума є належною компенсацією завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останнього.

Посилання ОСОБА_1 на неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідає фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є безпідставними.

Інші доводи ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2023 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Карплюк О.І.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 34