Справа №359/6237/23
Провадження №2/359/2071/2023
27 вересня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Семенюти О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів,
1. Короткий виклад вимог пред`явленого позову.
2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.
Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2023 року (а.с.29) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 3 липня 2023 року (а.с.30) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання (а.с.75-78), суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України.
ФОП ОСОБА_2 повторно не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення йому поштової кореспонденції (а.с.44, 46, 47) заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не направив.
4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини регулюються главою 53 «Укладення, зміна і розірвання договору» розділу ІІ «Загальні положення про договір» ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів».
4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин, що виходять з договору побутового підряду, які не врегульовані ЦК України, застосовується законодавство про захист прав споживачів, а саме Закон України «Про захист прав споживачів».
Згідно з ч.2 ст.873 ЦК України робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.
За правилами ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Зі змісту інформації з ЄДР (а.с.26-28) встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16 грудня 2014 року.
6. Розподіл судових витрат.
а. щодо судового збору.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок. Позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд висновує, що з ФОП ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок.
б. щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 надала суду: копію договору про надання правової допомоги №870 від 3 квітня 2023 року, укладеного між позивачем та АБ «Романа Сацика» (а.с.13-17), додаток №1 до вказаного договору від 3 квітня 2023 року (а.с.18), акт про надану правову допомогу №1 від 26 червня 2023 року (а.с.19), детальний опис робіт (наданих послуг) від 26 червня 2023 року (а.с.19), в яких зазначено, що адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надати клієнту таку правову допомогу: консультацію вартістю 500 гривень, підготовку вимоги про повернення коштів вартістю 2000 гривень, підготовку позовної заяви вартістю 5000 гривень, підготовку клопотання про допит свідків вартістю 500 гривень, всього на загальну суму 8000 гривень. Зі змісту квитанції №3005842 від 26 червня 2023 року (а.с.2) вбачається, що ОСОБА_1 сплатила АБ «Романа Сацика» грошові кошти в розмірі 8000 гривень 00 копійок. Позивач надала докази на підтвердження отримання послуг на загальну вартість 6000 гривень (500 + 5000 + 500). В той же час в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що АБ «Романа Сацика» надало позивачу послугу з підготовки вимоги про повернення коштів вартістю 2000 гривень, а відтак відсутні підстави для відшкодування ОСОБА_1 означених витрат.
З огляду на це суд висновує, що з метою забезпечення принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, передбаченого п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України, належить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень 00 копійок.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів задовольнити.
Договір №723, укладений 20 вересня 2022 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , розірвати.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок.
Повний текст заочного рішення суду складений 2 жовтня 2023 року.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Бориспільського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Суддя О.Ю. Семенюта