ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2631/16-ц Номер провадження 22-ц/814/3617/23Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І.С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г., Філоненко О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 травня 2023 року у складі судді Кіндяка І. С.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 545/2631/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заява мотивована тим, що 21.03.2017 він отримав виконавчий лист, який в подальшому ним був втрачений (загублений).

Посилаючись на викладене, просив суд видати дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 545/2631/16-ц.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03 травня 2023 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 545/2631/16-ц, провадження № 2/545/61/17 відповідно до заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.03.2017 у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 471 031 грн.

Ухвала суду мотивована обґрунтованістю заяви стягувача ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа.

Не погодившись з даною ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити ОСОБА_3 у видачі дублікату виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що ОСОБА_3 подав до суду заяву про видачу дублікату виконавчого листа після спливу терміну позовної давності щодо виконання та із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання він не звертався.

На думку апелянта стягувач має на виконання рішення суду (стягнення коштів) три роки, а саме до 28 травня 2022 року, тоді як із заявою про видачу дублікату виконавчого листа він звернувся 31.03.2023. Крім того, 29 грудня 2021 року державним виконавцем завершено виконавчі провадження за відсутності майна у боржника, а закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Вказує також на те, що ОСОБА_3 не надав жодного доказу того, що виконавчий лист ним втрачено чи загублено, а суд дійшов висновку про втрату заявником виконавчого листа без належних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року у справі № 545/2631/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 471 031 грн матеріальної шкоди та 4 710,31 грн судового збору.

На підставі даного рішення суду 05 вересня 2017 року Полтавським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 471 031 грн матеріальної шкоди, у якому зазначено, що рішення набрало законної сили 01 квітня 2017 року та встановлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 01 квітня 2020 року.

17 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яку ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12 січня 2021 року залишено без задоволення.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року було відмовлено.

Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, 28.05.2019 Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавчі провадження № АСВП: 59227185, 59227279, стягувачем у яких є ОСОБА_3 , боржником - ОСОБА_1 .

Постановами державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.12.2021 виконавче провадження ВП № 59227185 з примусового виконання виконавчого листа № 545/2631/16-ц, виданого 05.09.2017 Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 471 031 грн боргу, та виконавче провадження ВП № 59227279 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4 710,31 грн судового збору вирішено повернути стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

31 березня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою.

Задовольняючи дану заяву, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист було втрачено, а тому наявні встановлені пунктом 17.4 Розділу VIII ЦПК України підстави для видачі його дублікату, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані конституційні положення закріплено у Цивільному процесуальному Кодексі України, відповідно до частини першої статті 18 цього Кодексу судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 Конституційний Суд України вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Так, у рішенні у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) ЄСПЛ зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В силу частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно пункту 17.4. розділу ХIII Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання, якщо рішення суду не втратило законної сили та не було виконано на час вирішення даного питання.

Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19) вказав, що факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби може свідчити про те, що оригінал виконавчого документу втрачено.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21), від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц (провадження № 61-17590св20), від 20 вересня 2022 року у справі № 2-346/11 (провадження № 61-4980св21) та ін.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з положень частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Частинами першою, другою, пунктом 1 частини четвертої, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно статті 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У справі, що переглядається, встановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що заяву про видачу дублікату виконавчого листа, виданого Полтавським районним судом Полтавської області 05.09.2017 у справі № 545/2631/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 471 031 грн матеріальної шкоди, подано стягувачем до суду у межах строку, встановленого частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII, оскільки такий строк було перервано пред`явленням виконавчого листа до виконання та відкриттям 28.05.2019 виконавчого провадження ВП № 59227185. Після повернення виконавчого документа стягувачу згідно постанови державного виконавця від 29.12.2021 станом на час звернення ОСОБА_3 із заявою від 31.03.2023 про видачу дублікату виконавчого листа трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплинув, отже, така заява вважається поданою у межах строку, встановленого Законом, і питання щодо його поновлення наразі не стоїть.

Заява стягувача містить інформацію щодо втрати (загублення) виконавчого листа, а згідно повідомлення Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції оригінал виконавчого листа направлено на адресу ОСОБА_3 рекомендованою кореспонденцією 30.12.2021, отже, оригінал виконавчого листа відсутній як у стягувача, так і в органі державної виконавчої служби, що свідчить про його втрату та є підставою для видачі дублікату виконавчого листа.

За даними Єдиного реєстру боржників та АСВП відсутні відомості щодо виконавчого провадження, стягувачем в якому є ОСОБА_3 , а боржником - ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять інформацію щодо фактичного виконання судового рішення боржником або врегулювання сторонами спору шляхом укладення в процесі виконання рішення мирової угоди та її затвердження судом.

На даний час заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року у справі № 545/2631/16-ц не скасоване та не визнане судом нечинним.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про видачу стягувачу дублікату виконавчого листа, що доводами апеляційної скарги представника боржника не спростовується.

Посилання апелянта на позовну давність, встановлену статтями 256, 257 ЦК України, є хибними та відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише при вирішенні спору та на стадію виконання судового рішення не поширюється.

Доводи апеляційної скарги щодо обмеження виконання судового рішення трирічним строком після відкриття виконавчого провадження не ґрунтуються на вимогах Закону, а повторне пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання у межах строку, встановленого статтею 12 Закону № 1404-VIII, є підставою для початку примусового виконання рішення (стаття 26 Закону), що не є тотожним відновленню закінченого виконавчого провадження, як помилково вважає апелянт.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про видачу дублікату виконавчого листа, яка відповідає нормам матеріального і процесуального права та встановленим фактичним обставинам справи, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна