Справа № 573/1661/23
Номер провадження 2-о/573/65/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

02 листопада 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

представника заявника: Даценка А.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області про встановлення юридичного факту знаходження особи на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти днів.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області (місце знаходження: смт. Миколаївка, бул-р Свободи, буд. 2 Сумського району Сумської області) про встановлення факту знаходження особи на утриманні.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти днів.

Суддя

Справа № 573/1661/23

Номер провадження 2-о/573/65/23

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

02 листопада 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області про встановлення юридичного факту знаходження особи на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад заяви.

15 вересня 2023 представник ОСОБА_2 в інтересах заявника ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту знаходження особи на утриманні. В обґрунтування доводів заяви представник зазначив, що рішенням суду встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 в період з 13.03.2015 по 06.12.2022 однією сім`єю як чоловік та жінки без реєстрації шлюбу. Зазначає, що вони перебували у фактичних шлюбних відносинах у вказаний період, заявниця не працювала, оскільки мала на утриманні двох своїх неповнолітніх дітей, при цьому ОСОБА_3 повністю їх утримував, працював підсобним робітником, будівельником на різних об`єктах, робив ремонти, мав стабільний дохід. Після мобілізації та до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 продовжував утримувати її шляхом перерахування коштів, що слугувало основним джерелом для існування. Зазначає, що встановлення факту перебування на утриманні їй необхідно для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та прийняття спадщини, яка залишилась після його смерті. Від встановлення вищезазначеного факту залежить виникнення спадкових прав заявника та можливість їх подальшої реалізації, однак факт такого утримання може бути встановлений виключно у судовому порядку. Посилаючись на викладені вище обставини, представник ОСОБА_2 просить встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 , з яким заявниця проживала однією сім`єю з 13.03.2015 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція заявника та заінтересованої особи.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, її представник адвокат Даценко А.М. вимоги заявника підтримав, просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, долучили письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 34).

Процесуальні дії в справі.

Ухвалою від 18 вересня 2023 відкрито провадження в даній справі та призначено її до судового розгляду (а. с. 28).

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 березня 2023 встановлено юридичний факт спільного проживання з 13 березня 2015 року до 06 грудня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (а. с. 6).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21.12.2022 (а. с. 9).

Із довідки Миколаївської селищної ради встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживала з 2015 за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 , який загинув 06.12.2022, та перебувала на його утриманні згідно з рішенням суду від 21.03.2023 (а. с. 30).

З долученої копії трудової книжки серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 на даний час не працює, останні відомості про роботу за 2005 рік, звідкизаявник звільнена за власним бажанням (а. с. 7-8).

Також долучені копії договорів, з яких вбачається, що ОСОБА_3 був працевлаштований у ФОП « ОСОБА_4 » та АФ «Вікторія» (а. с. 10-13).

З платіжних інструкцій АТ КБ «Приват Банку», які долучені представником встановлено, що ОСОБА_3 в період з 13.07.2022 по 15.11.2022 перераховував на рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 35 400 грн. (а. с. 14-23).

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту її утримання ОСОБА_3 , з яким вона проживала однією сім`єю з березня 2015 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку та призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

У статті 315 ЦПК України наведений перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку, зокрема суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п. 2 ч.1 ст.315 ЦПК України

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №175/2317/16-ц від 02 жовтня 2019 року.

Висновки суду.

Щодо заявлених вимог про встановлення факту знаходження на утриманні з метою призначення пенсії заявниці у зв`язку із втратою годувальника, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту зокрема перебування фізичної особи на утриманні.

Утримання особи передбачає її знаходження на тривалому або постійному матеріальному або грошовому забезпеченні з боку іншої особи, і ця допомога була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Для встановлення факту знаходження на утриманні необхідно щоб допомога носила постійний характер, тобто була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, а саме не менш ніж п`ять років до смерті годувальника, крім того, суд може зробити такий висновок шляхом порівняння розміру допомоги, яка надавалась померлим, з доходами заявниці.

Суд наголошує, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто особа, яка досягла пенсійного віку, і має право на призначення чи перерахунку пенсії.

Відповідно до ч.1-3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

З наданих представником доказів, вбачається, що заявник ОСОБА_1 , 1985 року народження, а відтак заявлена вимога про встановлення факту знаходження її на утриманні з метою призначення пенсії, є передчасною.

Стосовно заявлених вимог про встановлення факту знаходження заявниці на утриманні з метою отримання спадщини, яке залишилось після померлого, суд враховує наступне.

При цьому, для встановлення відповідного факту, що має для заявника юридичне значення, остання має надати докази, які підтверджують цей факт і суд відповідно до статті 319 ЦПК України у рішенні має також зазначити докази, на підставі яких суд встановив відповідний факт.

Судом встановлено, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 березня 2023 встановлено юридичний факт спільного проживання з 13 березня 2015 року до 06 грудня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Також, довідкою Миколаївської селищної ради встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживала з 2015 за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 , який загинув 06.12.2022, та перебувала на його утриманні згідно з рішенням суду від 21.03.2023

Суд не погоджується з доводами уповноваженої особи селищної ради, яка підтверджує факт утримання ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , посилаючись на рішення суду, оскільки вказаним рішенням було встановлено лише факт спільного проживання у період з 13.03.2015 по 06.12.2022, а не факт її утримання.

Заявником не доведено, що встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_3 , з яким вона проживала однією сім`єю з 13.03.2015 по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою оформлення спадкових прав неможливо здійснити в позасудовому порядку, зокрема шляхом звернення до нотаріуса на підставі вже встановленого рішенням суду факту спільного проживання однією сім`єю.

Доказів звернення заявника до нотаріальної контори та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину матеріали справи не містять.

Оскільки метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, а із заяви не вбачається, що права заявника порушені, невизнані або оспорені, а також, що факт, який просить встановити заявник, безпосередньо в цей час не породжує для неї юридичні наслідки, то і підстав для задоволення заяви не має.

З огляду на встановлене суд констатує, що заявник необґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту знаходження особи на утриманні без конкретної мети, як підстави для звернення до суду.

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявниця не обґрунтувала свої вимоги та не підтвердила їх належними, допустимими доказами, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 81, 259, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області (місце знаходження: смт. Миколаївка, бул-р Свободи, буд. 2 Сумського району Сумської області) про встановлення факту знаходження особи на утриманні.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.11.2023 року.

Суддя