КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/3793/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/635/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Пановій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про визнання недійсними кредитного договору та частини договору факторингу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Осаулова А.А.,-

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Просив визнати недійсним договір № 101726296 від 08 липня 2021 року, який укладений між позивачем та ТОВ «Мілоан», та визнати недійсними положення (пункту) договору факторингу № 09Т від 30 вересня 2021 року в частині прав та інтересів ОСОБА_1 щодо договору, укладеного з ТОВ «Мілоан».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 липня 2021 року був зроблений несанкціонований доступ за допомогою інтернет- банкінгу «Приват 24» до банківського рахунку ОСОБА_1 , внаслідок чого укладено з ТОВ «Мілоан» договір за номером №101726296. ОСОБА_1 зазначав, що волевиявлення на укладення вказаного договору з ТОВ «Мілоан» не було, грошові кошти він не отримував, а тому просив визнати договір недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Діджи фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року залишити без змін. Оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що укладення оспорюваного договору № 101726296 від 08 липня 2021 року між позивачем та ТОВ «Мілоан» підтверджено належними та допустимими доказами, підтвердження протилежного матеріали справи не містять. Вимога про визнання недійсним договору факторингу № 09Т від 30 вересня 2021 року в частині прав та інтересів ОСОБА_1 в даному випадку є похідною.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що між позивачем та ТОВ «Мілоан» 08 липня 2021 року укладено договір за номером № 101726296 та отримано грошові кошти в розмірі 20 000 грн 00 коп. строком на 15 днів з 08 липня 2021 року по 23 липня 2021 року зі сплатою комісії за надання кредиту (2 000 грн 00 коп) та процентів за користування кредитом (3 750 грн 00 коп).

Відповідно до платіжного доручення № 29676281, яке долучене до відзиву ТОВ «Мілоан», кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно договору № 101726296 у сумі 20 000 грн 00 коп були перераховані на картковий рахунок отримувача ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) MASTERCARD № НОМЕР_3 08 липня 2021 року.

30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 09Т, за яким право вимоги щодо ОСОБА_1 за договором № 101726296 від 08 липня 2021 року було відступлено ТОВ «Діджи Фінанс», сума заборгованості на дату відступлення складала 85 750 грн 00 коп.

З приводу незаконних та шахрайських дій, 18 жовтня 2021 року позивач звернувся з електронним зверненням на адресу ВПК в Київській області ДКП НП України, за вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0002165, яке закрито 05 листопада 2021 року на підставі п.2 ч.1 ст. 264 КПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що оскільки договір з ТОВ «Мілоан» за номером №101726296 було укладено без його волевиявлення, кошти він не отримував, тому вказаний договір та має бути визнаним недійсним, посилаючись на те, що був зроблений несанкціонований доступ за допомогою інтернет- банкінгу «Приват 24» до його банківського рахунку.

Проте позивачем не зазначено, яким саме способом був здійснений несанкціонований доступ до «Приват 24» сторонніми особами, враховуючи що для цього потрібні особисті дані позивача, такі як електронна адреса, ідентифікаційний код, серія та номер паспорта, а також номер мобільного телефону, саме за допомогою якого і відбулась активація (підписання) кредитного договору, дані картки, на яку перераховувались кошти.

До того ж, до відзиву ТОВ «Мілоан» долучено анкету-заяву позивача на кредит № НОМЕР_2 , у якій зазначені його особисті дані (серія та номер паспорту, номер телефону, адреса реєстрації, електронна пошта та картка, на яку мають перераховуватись кошти).

Крім цього, доказів того, що ОСОБА_2 звертався до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення його паспорта, РНОКПП, мобільного телефону з доступом до інтернет - банкінгу «Приват 24» матеріали справи не містять.

Також апелянт зазначає, що вказаний в анкеті-заяві номер телефону не належить позивачу, посилаючись при цьому на лист ПрАТ «Київстар» від 20 вересня 2022 року, у якому зазначено, що номер телефону не зареєстрований за ОСОБА_1 як за абонентом. Проте, вказане не унеможливлює факту користування позивачем даним номером телефону, оскільки якщо особа добровільно хоче прив`язати (зареєструвати) свій номер до паспорта, то вона можуть це зробити, але такої обов`язкової вимоги у чинному законодавстві немає.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що факт внесення в ЄРДР відомостей по факту заволодіння грошовими коштами від імені позивача шляхом шахрайства не підтверджує обставин, які зазначені у позовній заяві. Посилання апелянта на те, що докази щодо кримінального провадження ними були надані до суду для підтвердження того, що обставини, які зазначені в позові, були викладені ОСОБА_1 набагато раніше у заяві про кримінальне правопорушення, не спростовують висновок суду першої інстанції щодо ухваленого рішення.

Вирішуючи спір, суд дійшов правильного висновку щодо відсутності доказів, які би свідчили про порушення права та законних інтересів ОСОБА_1 у зв`язку із укладенням договору факторингу № 09Т від 30 вересня 2021 року.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В.Кулікова

С.Г. Музичко