Справа № 462/5246/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» про захист прав споживачів,

встановив:

Позовні вимоги.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коваленко В. В., звернувся до суду із позовом про захист прав споживачів, у якому просить стягнути на користь позивача переплачені кошти за газ у сумі 3 488 грн. 52 коп. та 272 грн. 01 коп. інфляційних втрат. Також, просить стягнути 6 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 . Зазначає, що добросовісно сплачувала комунальні послуги, у тому числі і за газ, шляхом підключення функції «регулярні платежі» через АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки період 2017-2020 років банком автоматично були зняті кошти за газ по зазначеній квартирі на користь постачальника газу ТОВ «Львівгаз Збут», тому станом на 01.05.2022 року виникла переплата за газ ТОВ «Львівгаз Збут» у побутового споживача ОСОБА_1 у розмірі 3 488 грн. 52 коп. Окремо вказує, що позивачу не надавались субсидії на оплату газу, що підтверджується історією розрахунків де не відображена інформація про субсидії. За даними ТОВ «Львівгаз Збут» станом на січень 2021 року переплата за газ становила 2 707 грн. 40 коп. Після неодноразових звернень до ТОВ «Львівгаз», ТОВ «Львівгаз Збут» та на урядові гарячі лінії про проведення перерахунку оплати за газ та повернення переплачених коштів, працівником ТОВ «Львівгаз Збут» у червні 2021 року були зняті контрольні покази побутового лічильника газу та був проведений перерахунок оплати за газ, після чого додатково було нараховано їй у рахунок переплати за газ 888 грн. 38 коп. Згідно відповіді РГК АТ «Львівгаз» від 25.08.2021 року за № 790-ЛВ-13478-0821 було вказано, що звернення на гарячу урядову лінію було роз?яснено, що з 2015 року постачанням газу займається ТОВ «Львівгаз Збут» і вони повинні вирішувати питання про повернення коштів. Також повідомлено, що станом на 14.06.2021 року працівником товариства зафіксовані покази побутового лічильника та проведено корекцію показників лічильника і проведений перерахунок обсягу спожитого газу. Згідно відповіді РГК АТ «Львівгаз» від 03.12.2021 року за № 790-ЛВ-22512-1221 було вказано, що 23.11.2021 року працівником товариства були зафіксовані показники побутового лічильника газу, тому відсутні підстави проведення перерахунку обсягу спожитого газу. Після звернень до ТОВ «Львівгаз Збут» ними було відмовлено у повернені коштів, оскільки вони обіцяли зарахувати їх у майбутні платежі за спожитий газ. Переплата у сумі 3 488 грн. 52 грн. підтверджується витягом з особового рахунку № НОМЕР_1 особистого кабінету https://ok.104.ua/ua/ по історії розрахунків, де вказано про наявну переплату станом на вересень 2022 року у сумі 3 488 грн. 52 коп. 14.09.2022 року позивач в особі представника - адвоката Коваленко В. В. за електронно-цифровим підписом звернулась до ТОВ «Львівгаз Збут» шляхом направлення на їх електронну пошту заяви та відповідних документів. Відповідно до витягу з поштового серверу на електронну адресу ТОВ «Львівгаз Збут» , за електронним підписом сертифікат: № 2B6C7DF9A3891DA5FC2B АЦСК ПАТ КБ «ПриватБанк» була направлена заява ОСОБА_1 разом з доданими документами. О 12 год. 32 хв. 14.09.2022 року заява та документи були доставлені на пошту, а також вони були доставлені іншим працівникам. О 12 год. 57 хв. надійшов лист з проханням направити повторно документи у форматі PDF. Тому, о 14 год. 09 хв. документи у форматі PDF були направлені повторно, лист був доставлений у той же час. Станом на 27.09.2022 року відповіді від ТОВ «Львівгаз Збут» не надійшло. Відтак просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рух справи в суді.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 41).

Позиція сторін по справі.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_4 від 31.05.1996 року Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів стверджується те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 13).

Копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 стверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14-15), зазначене стверджується і отриманою судом 09.11.2022 року на запит Інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, де вказано, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 40).

Довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Левандівка» стверджується, що ОСОБА_1 (власник) зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 30).

Копією Витягу з особистого кабінету 104.ua «Плата за газ» із історії розрахунків за особовим рахунком № НОМЕР_1 стверджується, що станом на січень 2021 року переплата за газ становила 2 707 грн. 40 коп., станом на вересень 2022 року - 3 488 грн. 52 коп. (а.с. 15а).

Копією Листа РГК «Львівгаз» № 790-ЛВ-13478-0821 від 25.08.2021 року надано відповідь позивачу за результатами його зверненням на «урядову гарячу лінію», та вказано, що з 2015 року постачанням газу займається ТОВ «Львівгаз Збут», відтак рекомендовано звернутися саме до ТОВ «Львівгаз Збут» з питанням повернення коштів, оплачених за спожитий газ. Також повідомлено, що станом на 14.06.2021 року працівником товариства зафіксовані покази побутового лічильника та проведено корекцію показників лічильника і проведений перерахунок обсягу спожитого газу (а.с. 16-17).

Також, копією листа РГК «Львівгаз» № 790-ЛВ-22518-1221 від 03.12.2021 року вказано, що 23.11.2021 року працівником товариства були зафіксовані показники побутового лічильника газу, тому відсутні підстави проведення перерахунку обсягу спожитого газу (а.с. 31).

Заявою ОСОБА_3 , в особі представника - адвоката Коваленко В. В. від 14.09.2022 року стверджується, що останній звернувся до директора ТОВ «Львівгаз Збут» ОСОБА_4, у якій просить повернути надмірно сплачені кошти (переплату) у розмірі 3 488 грн. 52 коп. (а.с. 18-19).

Витягом з поштового серверу про направлення електронних листів з документами стверджується факт направлення документів з додатками (підписаними електронним підписом) на електронну адресу ТОВ «Львівгаз Збут» , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також іншим працівникам ТОВ «Львівгаз Збут», також факт доставлення кореспонденції (а.с. 20-21). Із відповіді ТОВ «Львівгаз Збут» вбачається, що у відповідь на звернення ОСОБА_3 - ТОВ «Львівгаз Збут» просить надіслати документи повторно у форматі PDF, після чого була здійснена повторна відправка у зазначеному форматі документів.

Також судом досліджено надану копію витягу з особистого кабінету 104.ua (плата за доставку) станом на вересень 2022 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 28-29).

Мотиви прийняття рішення судом.

3 метою належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу в Україні, у Законі України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року № 329-VIII передбачено загальні правила розподілу та постачання природного газу споживачам, який визначає правові засади функціонування ринку природного газу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов?язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов?язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 3 р. 1, п. 2 р. 3 «Правил постачання природного газу» затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 06.11.2015 року за № 1382/27827 передбачено, що Постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. При цьому Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500, що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відносини між споживачами та оператором газорозподільних систем регулюються укладеним між ними Типовим договором затвердженим постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 є споживачем, а ТОВ «Львівгаз збут» - постачальником.

Відповідно до п. 1.3 договору постачання, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об?єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов?язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 договору постачання, за цим Договором Постачальник зобов?язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об?ємах (обсягах), а Споживач зобов?язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Пунктом 2.3. договору постачання передбачено, що відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2493. Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою КРЕКП від 30.09.2015 року № 2494.

Відповідно до п. 4.4. договору постачання, об?єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.

Згідно п. 13 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися: на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Порядок розрахунків та планові величини середньомісячного споживання (якщо на них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні якщо об?єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатися за плановими величинами середньомісячного споживання, їх значення не можуть використовуватися постачальником при здійсненні балансування газотранспортної системи України. При цьому постачальник зобов?язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об?єму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу. За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та фактичним споживанням за даними Оператора ГРМ пеня не стягується.

Згідно вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 - дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Згідно п. 4 гл. 4 Розділу IX Кодексу ГРМ (у редакції на квітень 2018 року) побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов?язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п?яти діб (до 05 числа включно) надавати Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу неоснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об?єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об?єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об?єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням цього Кодексу. Якщо ж за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об?єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об?єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Позивач ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) щомісяця повідомляла оператору ГРМ покази побутового лічильника газу, що не було спростовано відповідачем у справі.

Станом на 01.05.2022 року на особовому рахунку позивача ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) переплата за газ складала 3 488 грн. 52 коп.

Суд зазначає, що на підтвердження позиції у справі, стороною позивача були представлені до суду наявні докази.

Відповідно ст. 76, 77, 78 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 року у справі № 917/549/20).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18 від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18 від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

У свою чергу, суд зазначає що відповідач у справі ТОВ «Львівгаз збут» взагалі не скористався своїм правом на спростування позиції позивача.

Також суд приймає до уваги наданий розрахунок інфляційних втрат, згідно якого сума інфляційних втрат станом на 01.07.2022 року становить 272 грн. 01 коп.

Отже суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити та стягнути з відповідача переплачені кошти за газ у сумі 3 488 грн. 52 коп. та 272 грн. 01 коп. інфляційних втрат.

Судові витрати по справі.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно договору про надання правничої (правової) допомоги № 1180 від 30.08.2022 року (а.с. 25-26), звіту про надані послуги правової допомоги від 27.09.2022 року та квитанції № 1180 від 27.09.2022 року (а.с. 27), ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1076657 (а.с. 12) - долучених до матеріалів справи, позивач уклав з адвокатом Коваленко В. В. договір про надання правової допомоги та здійснив оплату у розмірі 6 000 грн. 00 коп.

Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути 6 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

З огляду на вимоги ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., від сплати якого позивач була звільнена слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» про захист прав споживачів - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» на користь ОСОБА_1 переплачені кошти за газ у сумі - 3 488 (три тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 52 коп. та 272 (двісті сімдесят дві) грн. 01 коп. інфляційних втрат.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» на користь держави - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» на користь ОСОБА_1 - 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» (, адреса: 79039, м. Львів, вул. Шевченка, 111а).

Текст рішення складено 03.01.2023 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко