Справа № 536/1087/22
Провадження № 2/536/125/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д до ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості,-

Встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, пред`явило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 29 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та позивачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». На думку позивача, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком відповідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між банком і відповідачем кредитний договір. Для користування кредитним рахунком відповідач отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 30.05.2022 виникла заборгованість за кредитом в розмірі 10844,40 грн., яка складається з: 8751,36 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 2093,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у сумі 10844,40 грн. за кредитним договором № б/н від 29 листопада 2013 року, а також судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 вересня 2022 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача до суду не з`явився, в позовній заяві зазначив, що АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішеня (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с. 95,97), про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 29 листопада 2013 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання (а.с. 10), у якій вказано, що ОСОБА_1 погодився, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифи, складають собою договір про надання банківських послуг. Також, у заяві зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифами були надані для ознайомлення відповідачеві.

ОСОБА_1 були фактично отримані від позивача кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000 грн. (а.с.8).

Також, відповідачем 08 травня 2019 року було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», якою було узгоджено, що при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту застосовується процентна ставка відсотків річних: в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна ГОЛД» (а.с. 11-13).

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 6-7), проведеного за період з 08.05.2019 по 30.05.2022, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 30 травня 2022 року складається з: 8751,36 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 2093,04 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. заборгованість по пені; 0,00 грн. заборгованість по комісії.

Також, в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем було надано виписку за договором б/н за період 08.05.2019-01.06.2022 щодо користування кредитними коштами (а.с. 57-59).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пред`являючи позов до суду, предметом і підставою якого є стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема заборгованості за простроченими відсотками, позивач на підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, додав до позовної заяви, крім іншого, розрахунок заборгованості (а.с.6-7), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.8), довідку про видачу кредитних карток ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №б/н (а.с.9), анкету-заяву про приєднання (а.с. 10), довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» та «Універсальна Gold» (а.с.10-12), витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.13).

Згідно умов кредитування від 08.05.2019 сторони узгодили реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача у розмірі: процентна ставка у межах пільгового періоду 0,00001%, процентна ставка поза межами пільгового періоду (для картки «Універсальна») 43,2%, 42 % - для картки «Універсальна Gold». Також сторонами було узгоджено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд» (а.с. 11-12).

За правилом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Також, установивши, що довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», в якій зазначена процентна ставка, підписана позичальником 08.05.2019, а розрахунок заборгованості за простроченими відсотками здійснено за період з 08.05.2019 по 30.05.2022 (а.с. 6-7), тобто після узгодження річної процентної ставки та наслідків прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми відповідної заборгованості.

Відповідач на спростування цих обставин не подав суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, як передбачено статтями 12, 81 ЦПК України.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором від 29 листопада 2013 року, укладеним з позивачем, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 10844,40 грн., яка складається з: 8751,36 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 2093,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 247, 263, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 207, 526, 598, 599, 610, 611, 633, 634, 638, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, суд, -

Ухвалив:

Позов Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д до ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д заборгованість станом на 30 травня 2022 року за кредитним договором №б/н від 29 листопада 2013 року у розмірі 10844 (десять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д судові витрати в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Кременчуцьким районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

СуддяА. С. Река