КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 759/8621/23 Головуючий у суді першої інстанції - Горбенко Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до якого просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання трьох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу позивач із відповідачем мають трьох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказує, що після розлучення із відповідачем діти залишились проживати із нею та знаходяться повністю на її утриманні, а відповідач проживає окремо та не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча спочатку трохи допомагав матеріально. Наразі позивачка із дітьми проживає з 2017 року за кордоном - АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 вказує, що її дохід є мінімальним, оскільки вона сама проживає закордоном з трьома малолітніми дітьми, а відповідач жодним чином матеріально не допомагає, на момент звернення до суду між сторонами не досягнуто згоди щодо способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. ОСОБА_2 вказала, що наскільки їй відомо аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, а також інших осіб на утриманні не має, його стан здоров`я дозволяє працювати. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що позивач достеменно знаючи, що в нього на утриманні перебуває ще неповнолітній син від другого шлюбу, а також мати інвалід, не повідомила про вказані обставини суд першої інстанції.

Апелянт вказує, що 14 травня 2021 року Святошинським районним судом міста Києва було видано судовий наказ у справі №759/9699/21, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також апелянт звертає увагу, що позивачка по справі посилається на те, що отримує мінімальний дохід та проживає за кордоном, проте не надає жодних доказів на підтвердження розміру своїх доходів, а тому суд має оцінювати вказане твердження критично й враховувати, що батьки мають рівноцінно утримувати дітей.

Доводами апеляційної скарги також є те, що ОСОБА_1 є єдиним годувальником для своєї непрацездатної матері, оскільки пенсія, яку остання отримує, майже повністю витрачається на ліки.

ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі зазначає, що не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, проте враховуючи важкі життєві обставини та скрутне матеріальне становище, просить апеляційний суд скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.16).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 серпня 2016 року (а.с.17), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18 серпня 2016 року (а.с.18), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 18 серпня 2016 року (а.с.19).

Таким чином, судом встановлено, що у шлюбі у сторін народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

До позовної заяви, крім того, додано апостильовані довідки від 14 квітня 2023 року видані Агентством цифрових та демографічних даних про реєстрації місця проживання позивача - ОСОБА_2 та дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , із їх нотаріально засвідченим письмовим перекладом з англійської мови на українську. З даних довідок вбачається, що позивачка із дітьми мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із 2017 року (а.с.20 - 39).

Крім того, до матеріалів справи позивачка додала довідку шкільного секретаря Школи Перккаа (Мажурінкату 8, 02600, м. Еспоо) про те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 навчаються у школі Перккаа (а.с.40 - 44).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 мотивував своє рішення тим, що враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд не може повністю погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися.

Матеріалами справи підтверджено, що у позивача та відповідача у справі є троє спільних дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справи без його участі, він подавав до суду першої інстанції відомості про те, що перебуває в складі ЗСУ й не може з`явитись і судове засідання й просив зупинити провадження, однак районний суд вказаного не врахував, а тому він не мав змоги подати відповідні докази на підтвердження перебування на його утриманні інших осіб.

Так, апелянтом разом із апеляційною скаргою було надано довідку Військової частини НОМЕР_4 від 26 червня 2023 року №4324, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 17 червня 2023 року по теперішній час (а.с.72).

Також було надано витяг з наказу начальника Святошинського районного у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17 червня 2023 року №231, з якого вбачається, що ОСОБА_1 призвано на військову службу по загальній мобілізації до військових частин та установ ЗСУ з 17 червня 2023 року (а.с.73).

Крім того, апелянтом було надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 18 травня 2018 року, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.87).

Заочним рішенням Святошинського районного суду міст аКиєва від 15 липня 2021 року було розірвано шлюб, зареєстрований 22 червня 2018 року у Святошинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві (актовий запис №585) між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.91).

14 травня 2021 року Святошинським районним судом міста Києва було видано судовий наказ у справі №759/9699/21, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.110).

Також апелянтом було надано копію пенсійного посвідчення ОСОБА_9 , відповідно до якого остання має пенсію по інвалідності - 2 група, загальне захворювання (а.с.89), а також довідку МСЕК від 16 грудня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_9 має другу групу інвалідності, довічно (а.с.90).

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд враховує надані апелянтом докази у зв`язку із тим, що він був позбавлений можливості подати вказані докази до суду першої інстанції у зв`язку із тим, що 17 червня 2023 року його було мобілізовано до лав ЗСУ.

Враховуючи встановлені обставини по справі, обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховуючи, що на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина, на яку судовим наказом вже стягнуто аліменти у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, апеляційний суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на утримання їх з позивачем спільних дітей повинен бути встановлений у розмірі 3/8 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати принципу справедливості та рівноправності дітей на отримання забезпечення від батька.

Доводи апелянта про наявність на його утриманні його матері на думку колегії суддів не може бути прийнята як підстава для зменшення розміру аліментів на утримання дітей позивачки, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що він є єдиною працездатною дитиною ОСОБА_9 , а також те, що отримувана останньою пенсія та інші види соціальних виплат не забезпечує її необхідного прожиткового рівня забезпечуваності.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року змінити в частини розміру аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме з 1/2 на 3/8 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв