УХВАЛА

24 січня 2023 року м. Мукачево Справа №303/7940/22

2/303/1205/22

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Мукачево клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2

до відповідачів: (1) Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА»;

(2) приватного підприємця ОСОБА_3 ;

(3) ОСОБА_4

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

10.01.2023 від представника відповідача (1) до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду з огляду на те, що предметом спору в даній справі є відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, власником пошкодженого автомобіля є ОСОБА_5 , а не позивач. В свою чергу, позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх повноважень діяти від імені та в інтересах ОСОБА_5 , як власника пошкодженого автомобіля.

Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без їх з позивачем участі, проти задоволення клопотання заперечують.

Представник відповідача (1) в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідачів (2), (3) подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 2 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Передаючи на розгляд суду заяву про залишення позову без розгляду представник відповідача (1) вказує на те, що позивач не є власником пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля, а відтак не має право на звернення до суду із вказаним позовом.

По відношенню до цього, суд зазначає, що нормами Цивільного кодексу України поряд із правом власності передбачені також речові права на чуже майно.

Так, до видів речового права на чуже майно, визначених статтею 395 Цивільного кодексу України, серед іншого належить право володіння та право користування.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 Цивільного кодексу України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Тобто, якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом цієї норми володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

З наведеного вище випливає, що факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Тобто, позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс1, постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17

Фактичний аналіз матеріалів позовної заяви, свідчить про те, що ОСОБА_1 , який станом на 22.07.2022 (дата дорожньо-транспортної пригоди) на достатній правовій підставі керував транспортним засобом марки «AUDI A4», д/н знак НОМЕР_1 , належить право на відшкодування шкоди, заподіяної вказаному транспортному засобу, а відтак і на звернення до суду за захистом свого порушеного права, що виключає можливість залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 257, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання представника відповідача (1) про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость