КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/2387/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023року місто Київ

справа №761/36872/14-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та відповідача Компанії Дорасер Ентерпрайз ЛТД на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року, ухвалене під головуванням судді Піхур О.В., у справі за позовом Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Комунікаційна група», Державної реєстраційної служби України, Акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Амесіріо Холдінгз ЛТД», Соранто Холдінгз ЛТД, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Дорасер Ентерпрайз ЛТД , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про витребування майна з незаконного чужого володіння та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року позивач Компанія «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила:

витребувати з чужого незаконного володіння та визнати за Компанією «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» право власності на наступні об`єкти нерухомості:

квартиру АДРЕСА_1 ;

квартиру АДРЕСА_2 ;

квартиру АДРЕСА_3 ;

квартиру АДРЕСА_4 ;

квартиру АДРЕСА_5 ;

квартиру АДРЕСА_6 ;

зобов'язати Державну реєстраційну службу України зареєструвати за Компанією «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» право власності на вказані квартири.

Позов мотивований тим, що згідно свідоцтв Головного управління житлового забезпечення від 01 вересня 2009 року, наказу від 28 серпня 2009 року №1326-С/Ю про реєстрацію права власності, позивач є власником шести квартир розташованих в Житловому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_6 .

В серпні 2012 року позивачу стало відомо про існування рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09, на підставі якого його незаконно було позбавлено права власності на шість квартир, які знаходяться в ЖК «Космополітен». На підставі зазначеного рішення квартири були зареєстровані БТІ за ТОВ «Фінансова Комунікаційна група».

Вказувала, що в зв`язку з тим, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09 не відповідало вимогам законодавства та процесуальним нормам розгляду справи, а також містило беззаперечні факти фальсифікації самої судової справи, воно було скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2012 року по справі №22-ц-5473/2012 року.

Зазначала, що 26 квітня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ підтвердив правомірність скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09. Підставою для його скасування є ті обставини, що: об`єкти нерухомості належать іншому власнику - позивачу; позивача не було залучено до розгляду вказаної справи; позивач не зв`язаний будь-якими договірними зобов`язаннями з ТОВ «Фінансова Комунікаційна група», в тому числі і зобов`язаннями щодо передачі йому у власність майна або майнових прав на об`єкти нерухомості; судом не було досліджено правову природу укладеного між ТОВ «Фінансова Комунікаційна група» та ОСОБА_4 договору фінансової допомоги, та чи надає такий договір ТОВ «Фінансова Комунікаційна група» підстав для набуття права власності на майно, що належить третій особі; судом не було досліджено, чи дійсно між ОСОБА_4 та позивачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухомість, чи виконані ОСОБА_4 зобов`язання про вказаному договору.

Вказувала, що як стало відомо позивачу, ТОВ «Фінансова Комунікаційна група» відчужила спірні об`єкти нерухомості на користь третіх осіб.

Посилалася на те, що не зважаючи на факт скасування явно протизаконного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09, позивач не може користуватись, розпоряджатись та володіти належним йому майном, оскільки, воно на даний час відчужено на користь третіх осіб.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 рокупозов Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» задоволено частково.

Витребувано у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» із незаконного володіння ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_13 , загальною площею 86,00 кв.м, жилою площею 30,60 кв.м.

Витребувано у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» із незаконного володіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею 97,10 кв.м, жилою площею 51,60 кв.м.

Витребувано у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» із незаконного володіння ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 62,40 кв.м, жилою площею 18,10 кв.м.

Витребувано у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» із незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_16 , загальною площею 46,50 кв.м, жилою площею 12,10 кв.м.

Витребувано у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» із незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 46,40 кв.м, жилою площею 12,00 кв.м.

Витребувано у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» із незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_6 ,загальною площею 46,30 кв.м, жилою площею 11,90 кв.м.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 подали апеляційній скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 липня 2022 року клопотання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задоволено.

Прийнято відмови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від апеляційних скарг на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року.

Апеляційне провадження в частині апеляційних скарг ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року закрито.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 липня 2022 року клопотання Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» про відмову від частини позовних вимог задоволено.

Прийнято відмову Компанії «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» від частини позовних вимог, а саме, в частині витребування у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» із незаконного володіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_8 , загальною площею 97,10 кв.м, жилою площею 51,60 кв.м, та в частині витребування у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» із незаконного володіння ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_18 , загальною площею 62,40 кв.м, жилою площею 18,10 кв.м.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року в частині позовних вимог щодо витребування у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» із незаконного володіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_8 , загальною площею 97,10 кв.м, жилою площею 51,60 кв.м, та в частині витребування у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» із незаконного володіння ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_18 , загальною площею 62,40 кв.м, жилою площею 18,10 кв.м, визнано нечинним і провадження у справі в цій частині вимог закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування матеріального та порушення процесуальних норм права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просиврішення в частині витребування у власність позивача з його незаконного володіння квартири АДРЕСА_7 та АДРЕСА_4 скасувати та в цій частині ухвалити нове, яким відмовити в цій частині у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог посилався на те, що при видачі наказу ГУ житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №1326-С/Ю від 28 серпня 2009 року та свідоцтв про право власності на квартири, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги були порушені вимоги закону.

Вказував, що висновки суду першої інстанції з приводу вибуття спірного майна з володіння Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» без її волі не відповідають обставинам справи та не підтверджені доказами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування матеріального та порушення процесуальних норм права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просиларішення в частині витребування у власність позивача з незаконного володіння ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_6 скасувати та в цій частині ухвалити нове, яким відмовити в цій частині у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що суд першої інстанції не зробив висновків ким саме було позбавлено Компанію «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» права власності на спірні об`єкти та які при цьому норми права були порушені.

Вказувала, що суд першої інстанції в рішенні здійснює посилання на ч.1 ст.203 ЦК України, однак вважає, що дана стаття не підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,відповідач Компанія Дорасер Ентерпрайз ЛТД подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування матеріального та порушення процесуальних норм права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просиларішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що під час прийняття рішення судом не було залучено до участі Акціонерну компанію з обмеженою відповідальністю «Ресталіно Венчерз ЛТД». Судом не прийнято та не досліджено той факт, що 05 лютого 2013 року між Компанією «Дорасер Ентерпрайзис ЛТД» та Акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «Ресталіно Венчерз ЛТД» було укладено договір іпотеки. Підставою укладання договору іпотеки став договір позики, ціна якого 825 000,00 грн. Таким чином, рішення про витребування майна у Компанії «Дорасер Ентерпрайзис ЛТД» призведе до порушення прав третьої сторони, яка не була залучена до участі у справі.

Вказував, що із документів, що були надані суду, але не прийняті ним (копії яких є в матеріалах справи), випливає, що Компанія «Дорасер Ентерпрайзис ЛТД» придбала квартиру АДРЕСА_1 за оплатним договором купівлі-продажу у ОСОБА_6 , а тому є добросовісним набувачем. Під час укладення договору ним була проведена і оцінка оригіналів документів, а також перевірено наявність заборон на відчуження майна. Тому він є добросовісним набувачем.

Зазначав, що суд першої інстанції взагалі не надав оцінку договорам та доказам, які містяться у справі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача заперечував проти апеляційних скарг, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачі: ОСОБА_4 , ТОВ «Фінансова Комунікаційна група», Державна реєстраційна служба України, Акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю «Амесіріо Холдінгз ЛТД», Соранто Холдінгз ЛТД, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Дорасер Ентерпрайз ЛТД, ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином на зазначені ними адреси, у тому числі адреси електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Відповідачі: Акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю «Амесіріо Холдінгз ЛТД», Соранто Холдінгз ЛТД, Дорасер Ентерпрайз ЛТД повідомлялися про розгляд справи в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Від третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації до суду апеляційної інстанції надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу у відсутність її представника.

А тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга відповідача Компанії Дорасер Ентерпрайз ЛТД підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, отриманню позивачем свідоцтв про право власності на спірні квартири передувало укладення 27 серпня 2007 року між позивачем (покупець) та ТОВ «КУА «Круар», яке діє від свого імені та за рахунок ПВІФ «Центр - інцест» НЗ в особі ТОВ фірма «Сердолік» (продавець) договорів, згідно яких продавець зобов'язується передати, а покупець прийняти та сплати вартість лоту облігацій. Відповідно до проспекту емісії при погашенні лоту облігацій, придбаного покупцем відповідно до умов договору, останній має право отримати у власність визначений договором об'єкт нерухомості.

28 серпня 2007 року між ЗАТ «Центрбудінвест» (забудовник) та «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» (інвестор) були укладені договори про резервування об'єктів нерухомості та порядок погашення облігацій.

05 травня 2009 року між позивачем та ЗАТ «Центрбудінвест» підписані акти приймання-передачі об'єкта нерухомості та про пред'явлення цінних паперів до погашення.

Згідно довідок ТОВ «КУА «Круар» від 10 червня 2009 року позивачем сплачено 100% лоту за укладеними 27 серпня 2007 року договорами.

З платіжних доручень за 2007-2008 роки вбачається, що кошти за договорами перераховувались позивачем на рахунок ТОВ «КУА «Круар» через ВАТ КБ «Надра».

При укладенні вищезазначених документів від імені позивача згідно довіреності діяла ОСОБА_12 .

На підставі наказу Головного управління житлового забезпечення №1326-С/Ю від 28 серпня 2009 року позивачу були видані 01 вересня 2009 року свідоцтва про право власності на квартири: АДРЕСА_1 (загальною площею - 86,00 кв.м, житловою - 30,60 кв.м), АДРЕСА_8 (загальною площею - 97,10 кв.м, житловою - 51,60 кв.м), АДРЕСА_3 (загальною площею - 62,40 кв.м, житловою - 18,10 кв.м), АДРЕСА_4 (загальною площею - 46,50 кв.м, житловою - 12,10 кв.м), АДРЕСА_7 (загальною площею - 46,40 кв.м, житловою - 12,00 кв.м), №44 (загальною площею - 46,30 кв.м, житловою - 11,90 кв.м), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_21 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09, позов ТОВ «Фінансова комунікаційна група» до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії та визнання права власності задоволено. Визнано за ТОВ «Фінансова комунікаційна група» право власності на квартири АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_13 .

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2012 року скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2009 року та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду, окрім іншого, було встановлено, що при розгляді справи сторони не надали доказів щодо набуття у встановленому порядку права власності на вказані об'єкти нерухомості ОСОБА_4 , а напроти, Компанія «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)», яка не була залучена до розгляду справи, даний факт заперечила, зазначила, що ніяких договірних правовідносин, в тому числі зобов'язань щодо передачі у власність ОСОБА_4 майна або майнових прав на об'єкти нерухомості не існувало та не існує. Крім того, в рішенні зазначено, що факт невиконання відповідачем умов договору поворотної фінансової допомоги не може бути підставою для визнання за позивачем права власності на спірне майно, передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на вказані об'єкти нерухомості немає.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2013 року касаційну скаргу ТОВ «Фінансова комунікаційна група» відхилено, а рішення апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2012 року залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова Комунікаційна група» відчужила за договорами купівлі-продажу спірні об`єкти нерухомості на користь третіх осіб та на час звернення позивача до суду з даним позовом згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22 грудня 2014 року спірні квартири зареєстровані за:

квартира АДРЕСА_1 за Компанією Дорасер Ентерпрайз ЛТД ;

квартира АДРЕСА_8 за ОСОБА_9 ;

квартира АДРЕСА_3 за ОСОБА_11 ;

квартира АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 ;

квартира АДРЕСА_7 за ОСОБА_1 ;

квартира АДРЕСА_6 за ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилався на те, що спірні квартири вибули з його володіння не з його волі, а внаслідок винесення незаконного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09, яке в подальшому було скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2012 року. Зазначав, що незважаючи на факт скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2009 року він не може користуватися, розпоряджатися та володіти належним йому майном, оскільки воно на даний час відчужене на користь інших осіб.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

ЦК України передбачено як одні зі способів захисту порушених прав віндикація або реституція.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об'єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Відтак особа, яка вважає, що договором купівлі-продажу рухомого або нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14листопада 2018 року у справі №183/1617/16 задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі №6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Отже, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2009 року по справі №2-3507/09, яке в подальшому було скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2012 року. Отже, Компанія «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» ніяких намірів та дій щодо відчуження спірного нерухомого майна не проводила, вказане майно вибуло з її володіння поза її волею шляхом відчуження його особою, яка не мала права відчужувати спірне майно.

А відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для витребування спірного нерухомого майна від останніх набувачів на користь Компанії «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» як власника майна.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що при видачі наказу ГУ житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №1326-С/Ю від 28 серпня 2009 року та свідоцтв про право власності на квартири, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги були порушені вимоги закону, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа №826/7386/15 за позовом ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , Компанії Дорасер Ентерпрайз ЛТД, ОСОБА_1 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), треті особи: Компанія «Сільверіуд Лімітед», ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу №1326-С/Ю від 28 серпня 2009 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/7386/15 від 14 грудня 2016 року адміністративний позов в частині позовних вимог Компанії Дорасер Ентерпрайзис ЛТД до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), треті особи: Компанія «Сільверіуд Лімітед», ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу залишено без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/7386/15 від 07 листопада 2022 року закрито провадження в частині вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/7386/15 від 17 листопада 2022 року, яке набрало законної сили у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено.

Отже, наказ Головного управління житлового забезпечення №1326-С/Ю від 28 серпня 2009 року на підставі якого позивачу були видані 01 вересня 2009 року свідоцтва про право власності на квартири: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_6 є чинним.

Посилання відповідача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що висновки суду першої інстанції з приводу вибуття спірного майна з володіння Компанії «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» без її волі не відповідають обставинам справи та не підтверджені доказами, спростовуються вищевикладеним.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції не робить висновків ким саме було позбавлено Компанію «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» права власності на спірні об`єкти та які при цьому норми права були порушені не впливають на правильність висновку суду першої інстанції по суті спору.

При цьому колегія суддів зазначає, що аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Разом з тим, суд першої інстанції задовольняючи вимоги позивача в частині витребування у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» квартири АДРЕСА_13 , загальною площею 86,00 кв.м, жилою площею 30,60 кв.м., дійшов висновку, що наявні підстави для витребування вказаної квартири у відповідача ОСОБА_6 , як останнього набувача.

При цьому, не звернув уваги на те, що останнім набувачем вказаної квартири є Компанія Дорасер Ентерпрайз ЛТД, яка придбала спірне майно у ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2012 року та відповідно зареєструвала своє право власності на неї - 04 січня 2013 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22 грудня 2014 року.

За правилами ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Частиною 2 ст.4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України та ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 знаходиться у власності Компанії Дорасер Ентерпрайз ЛТД , а відтак позовні вимоги Компанії «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» до Компанії Дорасер Ентерпрайз ЛТД про витребування квартири АДРЕСА_13 , загальною площею 86,00 кв.м, жилою площею 30,60 кв.м підвідомчі господарському суду, що виключає його розгляд в порядку ЦПК України, так як виникли між двома юридичними особами.

Частиною 1 ст.377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, визначених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року в частині вирішення позовних вимог Компанії «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» до Компанії Дорасер Ентерпрайз ЛТД про витребування майна з чужового незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно підлягає скасуванню, а провадження в справі в цій частині позовних вимог закриттю.

Відповідно рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року в частині витребування у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (SilverweedLivited)» із незаконного володіння ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_13 , загальною площею 86,00 кв.м, житловою площею 30,60 кв.м підлягає також скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

В решті рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності (повторно) на спірні квартири не підлягають задоволенню, оскільки, відповідно до роз'яснень наведених в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за №9 від 06 листопада 2009 року рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Керуючись ст.ст.255, 367, 368, 374, 376, 377 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача Компанії Дорасер Ентерпрайз ЛТД - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року в частині вирішення позовних вимог Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» до Компанії Дорасер Ентерпрайз ЛТД про витребування майна з чужового незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно скасувати, провадження в справі в цій частині позовних вимог закрити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року в частині витребування у власність Компанії «Сільверуід Лімітед (Silverweed Livited)» із незаконного володіння ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_13 , загальною площею 86,00 кв.м, житловою площею 30,60 кв.м скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: