ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 761/38243/21

провадження № 61-2809св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь. О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ;

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна;

заінтересовані особи: акціонерне товариство «Універсал Банк», державне підприємство «Сетам»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни - адвоката Коваля Ростислава Олександровича та акціонерного товариства «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст скарги

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. (далі - приватний виконавець Лановенко Л. О.), заінтересовані особи: акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк»), державне підприємство «Сетам» (далі - ДП «Сетам»).

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Лановенко Л. О. перебуває виконавче провадження № 59607858, відкрите 23 липня 2019 року на підставі виконавчого листа № 2610/6066/2012, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 15 листопада 2012 року про стягнення з нього на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), яке змінило назву на АТ «Універсал Банк», заборгованості за кредитним договором. 16 вересня 2021 року приватним виконавцем в межах зазначеного виконавчого провадження винесено постанову про призначення товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» (далі - ТОВ «Приватна експертна служба») суб`єктом оціночної діяльності у виконавчому провадженні для надання письмового звіту з експертної оцінки описаного та арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 . 16 жовтня 2021 року він отримав від приватного виконавця лист від 12 жовтня 2021 року № 9133 про ознайомлення сторін з оцінкою, додатком до якого був лише один аркуш до висновку, в якому вказано, що вартість майна складає 1 663 650 грн. Зазначена оцінка майна порушує його права як боржника у виконавчому провадженні, є необ`єктивною та не могла використовуватися для проведення електронних торгів, оскільки здійснена з грубим порушенням Національних стандартів оцінки майна, неналежним суб`єктом оціночної діяльності та без дослідження об`єкта оцінки, без огляду об`єкта оцінювання. Крім того, під час дій, пов`язаних з призначенням оцінювача, приватний виконавець діяв всупереч вимогам частини четвертої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки призначив суб`єкта оціночної діяльності, який не входить до переліку, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив: визнати неправомірними дії приватного виконавця Лановенко Л. О. щодо визначення вартості майна - квартири АДРЕСА_1 на підставі звіту про оцінку описаного та арештованого майна від 11 жовтня 2021 року, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» в сумі 1 663 650 грн; визнати недійсною оцінку (вартість майна), визначену у висновку від 11 жовтня 2021 року про вартість майна, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» в особі оцінювача Свертока С. В. на підставі постанови приватного виконавця Лановенко Л.О. від 16 вересня 2021 року у виконавчому проваджені № 59607858 про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні; визнати неправомірними дії приватного виконавця Лановенко Л. О. щодо передачі на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 з початковою ціною, що виставляється на торги у сумі 1 663 650 грн, що визначена згідно з висновком від 11 жовтня 2021 року про вартість майна, складеного ТОВ «Приватна експертна служба».

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2022 року у складі судді Юзькової О. Л. скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що за відсутності доказів, що ТОВ «Приватна експертна служба» не входить до переліку суб`єктів оціночної діяльності визначеному Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а також з урахуванням того, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, судом не встановлено, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна суперечили положенням статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, захист прав боржника у виконавчому провадженні не може відбутися шляхом визнання недійсною оцінки майна. Також в матеріалах справи відсутній звіт про вартість майна, що унеможливлює надати оцінку дотримання оцінювачем вимог закону під час проведення оцінки майна, зокрема щодо наявності чи відсутності даних про особистий огляд об`єкту дослідження чи неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, тому суд позбавлений можливості встановити чи було виконано суб`єктом оціночної діяльності вимоги закону, а отже і вирішити питання про неправомірність оцінки нерухомого майна. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані дії та рішення приватного виконавця Лановенко Л.О. були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень, а права заявника не були порушені.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії приватного виконавця Лановенко Л. О. щодо визначення вартості майна - квартири АДРЕСА_1 на підставі звіту про оцінку описаного та арештованого майна від 11 жовтня 2021 року, складеного ТОВ «Приватна експертна служба», в сумі 1 663 650 грн. Визнано неправомірними дії приватного виконавця Лановенко Л. О. щодо передачі на реалізацію вищезазначеного арештованого майна з початковою ціною, що виставляється на торги у сумі 1 663 650 грн, що визначена згідно з висновком від 11 жовтня 2021 року про вартість майна, складеного ТОВ «Приватна експертна служба». Скаргу ОСОБА_1 в іншій частині залишено без задоволення.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що у висновку про вартість майна відсутні дані про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту № 1 та статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Посилання оцінювача в розділі 6 «Характеристика об`єкта оцінки» щодо проведення об`єкта оцінки лише ззовні без огляду в середині приміщення - з підстав відсутності доступу не було належним чином мотивовано. Як зазначив приватний виконавець при апеляційному розгляді справи, що ні вона безпосередньо, ні оцінювач не повідомляли боржника щодо необхідності надання доступу до арештованої квартири. Сам боржник також у скарзі зазначав, що не вчиняв дій, які б перешкоджали доступу до арештованої квартири. В постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості. Крім того, приватний виконавець Лановенко Л.О., отримавши відповідну заяву/заперечення від боржника у справі ОСОБА_1 щодо висновків про вартість арештованої квартири, не виконала вимоги статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та не призначила рецензування звіту про оцінку, а постановою від 13 жовтня 2021 року передала вказану квартиру на реалізацію до ДП «Сетам», при тому, що із вказаним звітом боржник мав можливість ознайомитися лише 16 жовтня 2021 року, отримавши відповідне повідомлення приватного виконавця. За таких обставин проведення оцінки належної боржнику ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 без її огляду, за відсутності перешкод вчинити вказані дії, без проведення рецензування за наявності відповідного клопотання боржника, як зацікавленої особи у визначенні реальної ринкової вартості вказаної квартири, може призвести до порушення прав боржника у виконавчому провадженні у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність дій та рішень приватного виконавця Лановенко Л. О. щодо визначення вартості квартири АДРЕСА_1 на підставі звіту про оцінку описаного та арештованого майна від 11 жовтня 2021 року, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» в сумі 1 663 650 грн та передачі її на реалізацію. При цьому вимоги скарги про визнання недійсною оцінки (вартість майна), визначену у висновку від 11 жовтня 2021 року про вартість майна, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» в особі оцінювача Свертока С. В. на підставі постанови приватного виконавця Лановенко Л.О. від 16 вересня 2021 року у виконавчому проваджені № 59607858 про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні, не підлягають задоволенню, оскільки звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Крім того, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

27 лютого 2023 року АТ «Універсал Банк» та 02 березня 2023 року представник приватного виконавця Лановенко Л. О. - адвокат Коваль Р. О. подали до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року, в яких, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційні скарги АТ «Універсал Банк» та представника приватного виконавця Лановенко Л. О. - адвоката Коваля Р. О. подані на підставі пункту 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтовані тим, що суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18 (провадження № К/9901/59534/18), від 27 серпня 2020 року у справі № 295/11078/14-ц (провадження № 61-2646св19), від 13 травня 2021 року у справі № 910/6393/20, від 07 квітня 2021 року у справі № 753/3055/18 (провадження № 61-15879св20), від 27 жовтня 2021 року у справі № 2605/5641/12 (провадження № 61-13226св21), від 07 червня 2022 року у справі № 442/4621/20 (провадження №61-11190св21).

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 березня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі за касаційною скаргою АТ «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року, витребувано цивільну справу № 761/38243/21 з Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 березня 2023 року касаційну скаргу представника приватного виконавця Лановенко Л. О. - адвоката Коваля Р. О. на постанову Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 536,80 грн. При цьому заявнику було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

23 березня 2023 року справа № 761/38243/21 надійшла до Верховного Суду.

27 березня 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які представник приватного виконавця Лановенко Л. О. - адвокат Коваль Р. О. здав на пошту 22 березня 2023 року. Вимоги ухвали виконано.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі за касаційною скаргою представника приватного виконавця Лановенко Л. О. - адвоката Коваля Р. О. на постанову Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга АТ «Універсал Банк» мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено лише один випадок, коли рецензування звіту є обов`язковим, зокрема якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування. При цьому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець призначає рецензування звіту, зокрема коли стягувачем є банк щодо якого здійснюється процедура ліквідації або введена тимчасова адміністрація. В інших випадках у виконавця відсутній обов`язок призначення рецензування звіту. Тому приватний виконавець Лановенко Л. О. діяла в межах, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Касаційна скарга представника приватного виконавця Лановенко Л. О. - адвоката Коваля Р. О. мотивована тим, що нездійснення суб`єктом оціночної діяльності візуального огляду внутрішніх приміщень об`єкта дослідження, не ознайомлення з об`єктом шляхом доступу до приміщень, саме по собі не свідчить про неправильність проведення оцінки нерухомого майна чи допущені при складанні звіту про таку оцінку порушення. Також Закон України «Про виконавче провадження» чи інші нормативно-правові акти не передбачають обов`язок державного/приватного виконавця проводити рецензування звітів про оцінку майна боржника, як і обов`язок задовольняти подібні необґрунтовані клопотання сторін виконавчого провадження щодо проведення тих чи інших заходів, що лише збільшить витрати виконавчого провадження. Крім того, боржник ОСОБА_1 не був позбавлений ні права, ні можливості власними зусиллями провести рецензування звіту про оцінку майна.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бровченко І. В. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу представника приватного виконавця Лановенко Л. О. - адвоката Коваля Р. О., в якому просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи і підстави для його скасування відсутні.

Фактичні обставини справи

На примусовому виконанні у приватного виконавця Лановенко Л. О. перебуває виконавче провадження № 59607858, відкрите 23 липня 2019 року на підставі виконавчого листа № 2610/6066/2012, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 15 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк», яке змінило назву на АТ «Універсал Банк», заборгованості за договором кредиту від 18 грудня 2007 року № BL961/KL в розмірі 62575,90 доларів США, що еквівалентно 494 526,33 грн, та за договором кредиту від 24 квітня 2008 року № BL3607 в розмірі 61575,90 доларів США, що еквівалентно 488 278,41 грн (а.с.44).

10 вересня 2021 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. року у виконавчому провадженні № 59607858 було винесено постанову про опис та арешт майна боржника - квартири АДРЕСА_1 (а.с.51-53).

Постановою приватного виконавця Лановенко Л. О. від 16 вересня 2021 року у виконавчому провадженні № 59607858 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» для надання письмового звіту з експертної оцінки описаного та арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 (а.с.55-56).

11 жовтня 2021 року оцінювачем ТОВ «Приватна експертна служба» Сверток Є. В. складено звіт про оцінку квартири АДРЕСА_1 , згідно з яким вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 1 663 650 грн (а.с.57-58).

Листом приватного виконавця Лановенко Л. О. від 12 жовтня 2021 року № 9133 АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 були ознайомлені з вищевказаним звітом про оцінку нерухомого майна (а.с.9).

13 жовтня 2021 року приватним виконавцем Лановенко Л. О. було подано до ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,40 кв. м, в якій зазначено початковуціну майна, що виставляєтьсяна торги - 1 663 650 грн (а.с.15).

16 жовтня 2021 року ОСОБА_1 отримав вищевказаний лист приватного виконавця Лановенко Л. О. від 12 жовтня 2021 року № 9133 та доданий до нього звіт про оцінку нерухомого майна, а 19 жовтня 2021 року - подав приватному виконавцю Лановенко Л. О. заперечення проти результатів оцінки майна, в яких посилаючись на положення статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» просив призначити рецензування звіту про оцінку майна, оскільки оцінювачем в порушення пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальних засад оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), не проведено огляд об`єкта оцінювання, що призвело до заниження вартості об`єкта оцінки (а.с.117).

Листом приватного виконавця Лановенко Л. О. від 26 жовтня 2021 року № 9560 ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні рецензування звіту про оцінку майна з посиланням на те, що положення частини четвертої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» стосуються стягувачів - банків, щодо яких запроваджена тимчасова адміністрація або ліквідація якого здійснюється відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», однак такі відомості щодо стягувача АТ «Універсал Банк» відсутні (а.с.118)

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 27 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Касаційні скарги представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. - адвоката Коваля Р. О. та АТ «Універсал Банк» підлягають задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 367, частиною першою статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою, другою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

Частиною першою статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно з частинами першою-п`ятою статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час складання звіту про оцінку майна від 11 жовтня 2021 року, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Під час здійснення виконавчого провадження, за яким стягувачем виступає банк, тимчасова адміністрація або ліквідація якого здійснюється відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для проведення оцінки майна (активів) виконавець зобов`язаний залучити суб`єкта оціночної діяльності з переліку, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, передбаченому нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, під час здійснення виконавчого провадження, за яким стягувачем виступає банк, тимчасова адміністрація або ліквідація якого здійснюється відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна іншому суб`єкту оціночної діяльності з переліку, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, передбаченому нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зі змісту Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин в питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені в Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з частинами першою, четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна (частина перша статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» в редакції, чинній на час складання звіту про оцінку майна від 11 жовтня 2021 року, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

В силу пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження 18-18гс18).

У справі, що переглядається, для визначення вартості майна, в даному випадку квартири АДРЕСА_1 , приватний виконавець Лановенко Л. О. відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» мав право залучити суб`єкта оціночної діяльності.

Отже, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18) та в постанові Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі № 461/4240/17 (провадження № 61-13852св20).

У справі, яка переглядається боржник оскаржив оцінку майна в порядку оскарження рішень та дій виконавця.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження під час проведення виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень.

За змістом вищенаведеної статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» вартість майна боржника визначають за взаємною згодою сторони виконавчого провадження. Якщо сторони не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника за ринковими цінами, що діють на день визначення його вартості.

З огляду на те, що в цій справі йдеться мова про нерухоме майно, то в цій ситуації виконавець мав залучити суб`єкта оціночної діяльності, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Після проведеної оцінки державний виконавець зобов`язаний повідомити про результати визначення вартості майна.

При цьому, сторона є ознайомленою з результатами визначення вартості майна, якщо достовірно встановлений державний виконавець надіслав їй рекомендованим листом повідомлення про результати на адресу, зазначену у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони.

При проведенні в рамках виконавчого провадження визначення вартості майна боржника Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» підлягає застосуванню в частині регулювання діяльності залученого державним виконавцем суб`єкта оціночної діяльності, та не стосується порядку призначення такого суб`єкта державним виконавцем.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 61-6546св18.

Частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено право сторін у виконавчому провадженні на оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна.

Відповідно, приписи вищенаведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії державного виконавця.

Законом передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18 (провадження № К/9901/59534/18).

Частиною четвертою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, під час здійснення виконавчого провадження, за яким стягувачем виступає банк, тимчасова адміністрація або ліквідація якого здійснюється відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В інших випадках Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку державного чи приватного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

В статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачені вимоги щодо рецензування звіту про оцінку майна, згідно з якою рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим. Якщо письмовим запитом про необхідність проведення рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) встановлюється вимога щодо надання висновку про вартість майна, така вимога задовольняється шляхом проведення оцінки майна. У цьому випадку рецензент здійснює або забезпечує здійснення оцінки майна в порядку, встановленому нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, зокрема і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»; у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги скарги ОСОБА_1 щодо зазначених дій приватного виконавця є безпідставними.

З огляду на те, що боржник ОСОБА_1 отримав 16 жовтня 2021 року лист приватного виконавця Лановенко Л. О. від 12 жовтня 2021 року № 9133 та доданий до нього звіт про оцінку нерухомого майна від 11 жовтня 2021 року, однак не скористався своїм правом на його спростування шляхом проведення рецензування, то його доводи про те, що оспорюваний звіт про оцінку майна було складено з порушенням вимог пункту 56 Національного стандарту № 1 та статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», є необґрунтованими і не можуть бути підставою для задоволення заявлених в цій справі вимог про визнання оцінки недійсною, а дій та рішень приватного виконавця Лановенко Л. О. щодо визначення вартості майна та передачі його на реалізацію - неправомірними.

Розглядаючи скаргу, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду, викладені у вищезгаданих постановах, на які послалися заявники в касаційних скаргах, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 не спростував тих обставин, що складений 11 жовтня 2021 року оцінювачем ТОВ «Приватна експертна служба» Сверток Є. В. звіт про оцінку квартири АДРЕСА_1 , згідно з яким вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 1 663 650 грн, є неправомірним, а також не довів, що дії та рішення приватного виконавця Лановенко Л. О. щодо визначення вартості майна та передачі його на реалізацію були вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене апеляційний суд безпідставно скасував ухвалу місцевого суду та ухвалив нове судове рішення, яким частково задовольнив скаргу і визнав оспорювані дії приватного виконавця Лановенко Л. О. неправомірними.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни - адвоката Коваля Ростислава Олександровича та акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року скасувати, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2022 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович