ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 88-ц/821/10/23 Справа № 2-24/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Гончар Н.І.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 06.09.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

у липні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1 / 2 частину квартири АДРЕСА_1 , мотивуючи про те, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя сторін, як набуте ними за час шлюбу.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2023 позовні вимоги задоволено з посиланням на обґрунтованість тверджень позивача про необхідність поділу спільного сумісного майна, набутого сторонами за час шлюбу.

За результатами розгляду апеляційної скарги відповідача, постановою Черкаського апеляційного суду від 06.09.2023 скасовано рішення суду першої інстанції у даній справі та вирішено відхилити позовні вимоги з посиланням на те, що спірна квартири АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю відповідача та поділу між сторонами не підлягає.

У жовтні 2023 року відповідачем подано заяву про перегляд вказаної постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами, якою вона просить прийняти нове рішення з урахуванням її аргументів. Зазначає, що після вирішення спору у справі судом апеляційної інстанції донька сторін ОСОБА_3 23.09.2023 надала старі документи, які належали матері відповідача, а саме:

- зустрічна позовна заява ОСОБА_2 від 03.04.2002 про визнання приватизації квартири АДРЕСА_2 частково недійсною та визнання за ним права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 ;

- апеляційна скарга ОСОБА_4 з вимогами скасувати рішення Уманського міського суду від 09.07.2002 про відмову у задоволення його вимог про виділ долі зі спільної квартири у якій міститься твердження про отримання від ОСОБА_2 відступного за квартиру в сумі 600 доларів США;

- договір міни про обмін ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_2 на квартиру за адресою АДРЕСА_3 ;

- розписка ОСОБА_5 від 06.06.1996 про отримання в якості завдатку за обмін квартир 140 мільйонів купоно-карбованців;

- розписку від 27.06.2000, адресовану Уманському суду, про виплату ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1650 гривень в якості погашення боргу.

Зазначені докази, на думку заявника, свідчать про те, що твердження відповідача про отримання спірної квартири за договором обміну без додаткової плати є неправдивим. Також вбачається, що він набув у власність квартиру не сам, а разом зі своїм батьком ОСОБА_4 .

З цих підстав заявник просить переглянути постанову апеляційного суду у даній справі за нововиявленими обставинами.

Відзиву на дану заяву не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі та перевіривши доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 26.09.1987 між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у відділі РАЦС м. Умані Черкаської обл. було укладено шлюб, який рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.03.2007 розірвано (а.с.5,9 т.1).

Згідно рішення Уманського міського суду Черкаської області від 09.07.2002 № 2-327-02: визнано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.06.1996 на квартиру АДРЕСА_2 частково недійсним в частині визнання права власності за ОСОБА_4 ; визнано договір міни квартири АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 з одного боку та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з іншого боку від 14.06.1996, засвідчений приватним нотаріусом, частково недійсним, виключивши з договору ОСОБА_4 ; за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6 т.1).

Позивач просить про поділ спільного майна подружжя, що складається з квартири АДРЕСА_1 , яка набута відповідачем під час шлюбу сторін.

Відповідач стверджує про те, що зазначена квартира є його особистою власністю, оскільки 14.06.1996 ним та його батьком ОСОБА_4 , з однієї сторони, та громадянами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що мешкали в АДРЕСА_3 , відбувся обмін житлового приміщення та в ч.4 договору обміну квартири оцінені сторонами в 151 млн. крб. кожна, обмін проведений без доплати.

У подальшому виникли спірні питання з їх квартирою та мати позивача ОСОБА_9 в його присутності передала свої власні грошові кошти ОСОБА_5 в невеликій сумі, скільки саме не пам`ятає. Квартира АДРЕСА_1 , належала на праві сумісної власності йому та батькові ОСОБА_4 .

Згідно рішення суду від 09.07.2002, яке набрало законної сили, визнано право власності на квартиру по АДРЕСА_3 за відповідачем ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам у справі про поділ спільного майна, апеляційний суд у постанові від 06.09.2023 вказав, що Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 у справі № 1311/832/12-ц зроблено правовий висновок про те, що житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, визнавалося спільною сумісною власністю подружжя лише в період з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно. В інші періоди дії ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» таке житло переходило у власність лише того з подружжя, який брав участь у приватизації.

Відтак приватизована одним із подружжя під час шлюбу квартира ставала його особистою власністю та не підлягала поділу як спільне сумісне майно.

З цих підстав, приватизована відповідачем квартира, про права на яку, як спільне сумісне майно подружжя, заявляє позивач у справі, є особистою власністю особи, яка її приватизувала, тобто відповідача, та поділу між подружжям не підлягає.

Заявник у справі порушує питання про перегляд вказаної постанови апеляційного суду від 06.09.2023 за нововиявленими обставинами, що має таку правову регламентацію.

Підстави для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами регламентовано ст. 423 ЦПК України.

Так частинами 1, 2 вказаної статті передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною 4 статті 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно частини 5 статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).

Отже нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Такі правові висновки відображено в постанові ВС від 28.07.2021 у справі №212/4585/17.

У даному випадку заявник вказує на те, що при обміні квартир у результаті якого відповідач отримав у власність спірну квартиру ним сплачувалися кошти, тобто була доплата за отримання у власність іншої квартири, що є нововиявленою обставиною.

Однак вказані обставини, незалежно від їх обґрунтованості, у аспекті вищенаведених положень ст. 423 ЦПК України, яка регламентує перегляд рішень судів за нововиявленими обставинами, не можуть свідчити про наявність підстав для цього, адже не свідчать про те, що вони існували, проте не були відомі та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи (що є необхідною умовою для висновку про нововиявлену суть відповідних фактичних даних).

Крім того, за приписами п.2 ч.4 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже у суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні повноваження надавати оцінку новим доказам для спростування чи підтвердження тих обставин, які вже були попередньо встановлені.

У даному випадку слід прийняти до уваги, що квартира, про поділ якої порушено питання у справі, набута ОСОБА_2 внаслідок обміну за договором від 14.06.1996 іншої квартири, яка була попередньо отримана лише ним у власність у ході приватизації державного житлового фонду та була об`єктом його особистої власності.

При цьому вартість як квартири, що приватизовувалася відповідачем, так і тієї, на яку здійснено її обмін, сторонами договору визначено в однаковому розмірі, що сторонами не оспорювалося і не спростовувалося у встановленому законом порядку. Нотаріально посвідчений договір міни, у якому зазначено, що обмін проводився без доплати, є чинним та дійсним.

Також не можна погодитися з доводами заявника про те, що відповідач набув у власність спірну квартиру не сам, а разом зі своїм батьком ОСОБА_4 , оскільки, як зазначалося у постанові апеляційного суду від 06.09.2023, згідно рішення Уманського міського суду Черкаської області від 09.07.2002 № 2-327-02: визнано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.06.1996 на квартиру АДРЕСА_2 частково недійсним в частині визнання права власності за ОСОБА_4 ; визнано договір міни квартири АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 з одного боку та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з іншого боку від 14.06.1996, засвідчений приватним нотаріусом, частково недійсним, виключивши з договору ОСОБА_4 ; за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно п.1 ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч.4 ст.429 ЦПК України).

Отже заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 06.09.2023 у даній справі слід відхилити за недоведеністю її вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 06.09.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 15.11.2023.

Суддя-доповідач

Судді