Справа № 484/4223/22
Провадження № 2/484/171/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Мельничука О.В.,

за участю секретаря судового засідання Голубкової Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду у м. Первомайську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гирлі Т.Д., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування жилим приміщенням: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 приходиться позтвачу чоловіком сестри його дружини. Згідно акту квартального комітету №13 м. Первомайська від 13.11.2022, ОСОБА_2 зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_1 , проте з серпня 2021 року фактично в ньому не проживає. Особисті речі відповідача у вказаному будинку відсутні, участі в оплаті комунальних послуг відповідач не бере. В зв`язку з цим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 12.12.2022 відкрито провадження; постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 до суду не з`явилися. Надали через канцелярію суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, позов підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився. Надав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та вказав, що позов визнає повністю та не заперечує щодо його задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не з`явився. Надав через канцелярію суду заяву в якій просять розглядати справу без його участі, щодо задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 підтверджується Договором купівлі-продажу 11/25 частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області від 01.06.2007 року, реєстровий номер 2593 (а.с. 12) та довідкою КП «Первомайське МБТІ» від 17.11.2022 (а.с.23).

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 - співвласником будинку, окрім позивача ОСОБА_1 , є ОСОБА_3 .

Згідно акту квартального комітету №13 м. Первомайська від 13.11.2022 року (а.с.5), відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з серпня 2021 року і по теперішній час.

Отже, відповідач фактично не проживає у вказаному будинку, не є наймачем вказаного житла, а його реєстрація в будинку ускладнює користування позивачем належним йому майном.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, ч.ч. 1-2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно роз`яснень, які надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 33, 34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 Житлового кодексу УРСР; стаття 405 Цивільного кодексу України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до вимог ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з положень ст.150 Житлового кодексу України та ст.383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Судом взято до уваги, що реєстрація місця проживання відповідача у житловому будинку обмежує право позивача у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження майном, а тому згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання; таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право на житло.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач за адресою: АДРЕСА_1 , не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство та не пов`язаний спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування вказаним житлом немає.

Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідач позов визнав повністю.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 383, 391 ЦК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_3 частин якого належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Миколаївського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених уч.2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя О.В.Мельничук