Справа № 727/9880/23
Провадження № 2/727/1693/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Гавалешка П.С.,

при секретарі судового засідання: Рудій І.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на землю.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 позивач являється спадкоємцем другої черги за законом оскільки є онукою ОСОБА_3 та спадкоємцем другого ступеню спорідненості.

ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_3 , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №635219, площею 0,0953га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за кадастровим номером №:14:002:0006. Вказує, що право спільної власності без визначення часток на вказаній земельній ділянці оформлено на ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав за спадковою справою №809/2007, заведеною Першою Чернівецькою ДНК після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_3 (як особа, яка прийняла спадщину ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 .

Зазначає, що вона зверталася до нотаріуса для оформлення спадкових прав після смерті бабусі, в установлений законом строк, до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Куніциної Ірини Євгеніївни.

Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 , площею 0,0953 га, цільове призначення земельної ділянки якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, за кадастровим номером №:14:002:0006, у зв`язку із тим, що не виділена частка померлого у спільні сумісній власності.

Також нотаріусом було роз`яснено про можливість в добровільному порядку вирішення питання щодо визначення часток у спільній сумісній власності шляхом звернення всіх співвласників до нотаріуса або звернення до суду із позовом відповідним позовом.

Просить визначити за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 частку, що складає площею 0,0475 га у спільному сумісному майні, а саме на частку земельної ділянки, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №635219, площею 0,0953 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за кадастровим номером :14:002:0006 на АДРЕСА_2 .

У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Надав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданного повторно серії НОМЕР_1 від 26 листопада 2021 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 .(а.с. 4).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_3 , отримала вказане свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.5).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.03.2006 року виданого на підставі рішення Чернівецької міської ради № 768 від 07.07.2005 року, відповідно до якого право власності на земельну ділянку площею 0,0953га, цільове призначення, обслуговування житлового будинку та господарських будівель за кадастровим номером №:14:002:0006 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 (а.с. 8).

Отже, відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

У частині першій статті 368 ЦК України зазначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У частині першій та другій статті 370 ЦК України зазначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до частин першої-третьої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі №522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зроблено висновок, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі № № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Статтею ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 1226 Цивільного Кодексу України, суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Отже оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру. Що не може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Позивач ОСОБА_1 являється онукою та законним спадкоємцем другої черги померлої ОСОБА_3 та не може отримати належну їй частку спадкового майна без встановлення частки померлої бабусі в спільній сумісній власності.

Враховуючи що іншого способу захисту своїх прав окрім як судового у позивача немає, вона змушена звернутись до суду із даним позовом за місцем знаходження нерухомого майна.

З огляду на вище вказане та враховуючи, що відповідач визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 4, 5, 10, 18, 130, 131, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.1216, 1226 ЦК України суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на землю задовольнити в повному обсязі.

Визначитиза ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , частку, що складає площею 0,0475 га у спільному сумісному майні, а саме на частку земельної ділянки, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №635219, площею 0,0953 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за кадастровим номером :14:002:0006 на АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П.С. Гавалешко