Провадження № 2/344/3687/23
У Х В А Л А

17 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Р.Пахолік, Житлово-експлуатаційна організація №8 про скасування арешту з майна, накладеного в рамках виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування арешту з майна, накладеного в рамках виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали заяви, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження, враховуючи таке.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що діяльність відповідача Житлово-експлуатаційної організації №8 припинена на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 29.12.2015 року №5010/2366/2011-Б-23/84.

Відповідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно ст.46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільну процесуальну правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. При цьому, ЦПК не містить визначення юридичної особи та моменту припинення цивільно-процесуальної правоздатності.

Натомість відповідно до ст.80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно ч.1 ст.89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За змістом ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За такого, з часу внесення до реєстру відповідного запису про припинення юридичної особи вона втрачає цивільну та цивільно-процесуальну правоздатність.

При цьому, згідно відкритих відомостей Опендатабот встановлено, що Житлово-Експлуатаційна організація №8 перебуває в стані припинення.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо юридичних осіб, які припинили діяльність до відкриття провадження у справі.

Системний аналіз вказаних норм права дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі, який є юридичною особою, повинен мати цивільну правоздатність і дієздатність. В іншому випадку, тобто у випадку припинення юридичної особи, така особа не може бути стороною по справі, а відтак провадження у справі не може бути відкрито (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 681/480/18, від 22 травня 2019 року справа № 676/5955/18-ц, провадження № 61-4912 св 19.

За таких обставин, оскільки вказана в позові в якості відповідача юридична особа Житлово-експлуатаційна організація №8 не має цивільної процесуальної правоздатності на момент пред`явлення до неї позову, то вона не може набути здатності мати процесуальні права та обов`язки відповідача за цим позовом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо припинено юридичну особу, до якої пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

В ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено: особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Тобто мається на увазі особа, яка не є стороною виконавчого провадження саме вона має можливість звернутися до цивільного суду з позовною заявою про зняття арешту зі свого майна. У випадку ж, коли особа мала статус боржника у виконавчому провадженні, їй слід звертатись до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця в порядку, передбаченому розділом X Закону та відповідними розділами Цивільного процесуального кодексу.

Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Верховний Суд зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

Позивачем в позовній заяві зазначено та з відповіді начальника відділу ДВС у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що позивач є боржником у виконавчому провадженні №12475920, за яким накладено арешт на майно, з якого просить зняти арешт позивач.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Так, статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Обов`язком сторони виконавчого провадження є звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

Відповідно до зазначеного, суд -

П О С Т А Н О В И В:

відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжргіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Р.Пахолік, Житлово-експлуатаційна організація №8 про скасування арешту з майна, накладеного в рамках виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бородовський С.О.