Провадження номер 2/741/387/23
Єдиний унікальний номер 741/1181/23
РІШЕННЯ

іменем України

09 листопада 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

секретаря Багмута О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяна Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

22 червня 2023 року представник позивача адвокат Завгородня Н.С., представляючи інтереси позивача ОСОБА_1 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із цією позовною заявою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за зверненням відповідача було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 75704 про стягнення з позивача на користь відповідача за кредитним договором від 26 червня 2015 року № 200298197 заборгованості у розмірі 89476 грн. 70 коп. Позивач зазначає, що нотаріус при вчинення напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, унаслідок чого порушив встановлений порядок вчинення виконавчого напису, а позивач не отримував листа з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання, чим був позбавлений можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості, а отже або оспорити вимоги Відповідача або ж виконати їх.

Позивач посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено із грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат», наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року №295/5 та постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року №1172 із урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 31 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 75704, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості у розмірі 89476 грн. 70 коп. та стягнути з ТОВ «ФК «Авансар» на користь позивача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 11200 грн.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2023 року відкрито позовне провадження в даній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення указаної ухвали, а позивачу десятиденний строк на подання відповіді на відзив (а. с. 38).

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2023 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 69580182 за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 31 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 75704, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості у розмірі 89476 грн. 70 коп. (а. с. 45-46).

Сторони у справі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та, відповідно, відповіді на відзив не скористались.

Разом з цим від представника відповідача 25 липня 2023 року до суду надійшло письмове клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому порушується питання про відмову у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу або зменшення розміру заявлених витрат та встановлення суми, що є співмірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг за наявності доказів надання правової допомоги адвокатом (а. с. 63-67).

25 вересня 2023 року до суду від представника заявника адвоката Завгородньої Н.В. надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги вона просила задовольнити, указала, що проти ухвалення заочного рішення сторона позивача не заперечує (а. с. 70).

25 вересня 2023 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Т.М. надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі.

У судове засідання 13 вересня 2023 року та 09 листопада 2023 року представник відповідача ТОВ «ФК «Авансар» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причин неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань не подали.

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Ураховуючи те, що справа тривалий час перебуває на розгляді в суді, позивач, відповідач та треті особи належним чином були повідомлені про призначення справи до розгляду, дату та час розгляду справи, суд приходить до висновку про відсутність передбачених у ч. 2 ст. 223 ЦПК України правових підстав до відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 цього ж Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 14 червня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Банком "Михайлівський" було підписано заяву (оферту) № 200047060, отримав прибуткову картку «Кредитка» з бажаним кредитним лімітом 10000 грн. 00 коп. (а.с.7).

31 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на користь ТОВ «ФК «Авансар», якому товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу від 27 травня 2020 року, якому, в свою чергу, товариством з обмеженою «Фінансова компанія «Плеяда» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу від 20 травня 2016 року, якому, в свою чергу, Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» відступлено право вимоги за кредитним договором № 200047060 від 10 травня 2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , вчинено виконавчий напис, яким пропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Авансар», стягнути з ОСОБА_1 за період з 10 травня 2016 року по 28 травня 2021 року включно суму у розмірі:

- 23899 грн. 39 коп. заборгованість за тілом кредиту;

- 63827 грн. 31 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками;

- 900 грн. заборгованість за нарахованою пенею;

- Загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 89476 грн. 70 коп. (а. с. 9).

06 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Т.М. відкрито виконавче провадження ВП №69580182 по примусовому виконанню виконавчого напису № 75704 від 31 травня 2021 року, виданого приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача - товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» невиплачених в строк грошових коштів в сумі 89476 грн.70 коп. (а. с. 10).

Установленим в судовому засіданні правовідносинам підлягають застосуванню наступні норми права.

Так, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для стягнення грошових сума або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.

Відповідно до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організація мине більше одного року.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, суд звертає увагу, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Виходячи з наведеного вище, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи насправді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.

Так, за оспорюваним виконавчим написом стягнуто заборгованість за період з 10 травня 2016 року по 28 травня 2021 року, тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги, що є порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

При вчиненні виконавчого напису позивач фактично був позбавлений можливості заявити вимоги про застосування позовної давності, що свідчить про спірність суми за договором, за яким учинено виконавчий напис.

Відповідач не подав до суду докази про підтвердження отримання вимоги позивачем, а неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку.

З огляду на вказане заборгованість позивачки перед відповідачем не є безспірною, а, отримавши документи від відповідача, нотаріус мав перевірити таку заборгованість на предмет безспірності та пересвідчитися, що боржник про неї поінформований.

При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15-ц, та постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Ураховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами понесених у справі судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп. за подання позовної заяви, та 536 грн. 80 коп. за подання заяви про забезпечення позову (а. с. 37, 18).

Разом з цим, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Для захисту свого порушеного права та представництва інтересів в суді позивачем укладено договір про надання правничої допомоги від 07 червня 2023 року з адвокатом Завгородньою Н.С. Крім того, на підтвердження витрат позивача на правову допомогу до позовної заяви додано акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 07 червня 2023 року, згідно з яким загальна вартість послуг з надання професійної правової допомоги станом на 07 червня 2023 року складає 11200 грн. 00 коп., квитанцію до прибуткового касового ордера № 22 від 07 червня 2023 року про сплату 11200 грн. 00 коп. (а. с. 11-14).

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене, враховуючи обсяг позовної заяви, кількість доказів та фактичних даних, які підлягали дослідженню адвокатом, а також наявність сталої судової практики у вирішенні аналогічних справ, суд дійшов висновку, що розмір правничої допомоги є неспівмірним зі складністю справи.

Представник відповідача у поданій заяві просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Відтак, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, а також заяву відповідача про зменшення витрат позивача на правничу допомогу, суд приходить до висновку про зменшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 4000 грн. 00 коп., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 142, 223, 259, 264, 265, 273, 280, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяна Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 75704, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар" заборгованості за кредитним договором № 200298197 від 26 червня 2015 року у розмірі 89476 грн. 70 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар" (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, оф. 501/5, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп., судовий збір, сплачений за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., та 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Заходи забезпечення позову, вжиті згідно з ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2023 року у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 69580182 за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 31 травня 2021 року за № 75704, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "Авансар", місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21/27, офіс 405; код згідно з ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5; РНКОПП не відомий;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяна Миколаївна, місцезнаходження: 16600, м. Ніжин Чернігівської обл., пл. М. Заньковецької, буд. 4, 1-й поверх, РНОКПП не відомий.

Повний текст судового рішення складено 09 листопада 2023 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА