Справа № 372/2261/23
Провадження № 2-955/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Висоцької Г.В., за участю секретаря Куник О.В., представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Обухівської міської ради Київської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Обухівської міської ради Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В

У травні 2023 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0068, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування свої вимог зазначила, що вона та ОСОБА_4 є онуками ОСОБА_5 . Остання залишила два заповіти №75 від 10.01.2013 року та №482 від 27.02.2016 року. Відповідно до заповіту від 27.02.2016 року приватним нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину позивачці та ОСОБА_4 .. Крім того, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, та рекомендовано звернутись до суду. До заповіту № 482 від 27.02.2016 року у спадкову масу не увійшла спірна земельна ділянка. А тому позивачка вважає, що така земельна ділянка належить ї за заповітом від № 75 від 10.01.2013 року та просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою судді від 19.05.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче засідання, витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6

27.06.2023 року ухвалою суду залучено до участі у справі ОСОБА_4 у якості співвідповідача.

26.07.2023 року на адресу до суду від приватного нотаріуса надійшла копія спадкової справи №5/2022 року після смерті ОСОБА_5

15.08.2023 року відповідачкою ОСОБА_4 подано до суду зустрічну позовну заяву Обухівської міської ради Київської області, ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна, Головне управління Держгеокадастру у м. Києву та Київській області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що земельна ділянка загальною площею 0,1000 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:011:0068 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала за життя ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 555197, виданого Управлінням Держкомзему в Обухівському районі 05.11.2012 року, та яка є предметом даного спору, не була зазначена у заповіті ОСОБА_5 , який вона склала за життя 27.02.2016 року. Зазначенні цієї земельної ділянки к попередньому заповіті від 10.01.2013 року не може братися до уваги, оскільки в заповіті від 27.02.2016 року є чітке зазначення про те, що заповідач цим заповітом скасовує раніше оформлений заповіт, а відтак слід зважати лише на останній заповіт від 27.02.2016 року. ОСОБА_4 , як позивачка за зустрічним позовом, від прийняття спадщини не відмовлялась, а тому має право на спадкування 1/2 частини вказаної земельної ділянки за законом. Нотаріусом відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом., то вона вимушена звернутись до суду. Також зазначила, що вимоги первісного позову не можуть бути задоволені, оскільки позивачка мала б спадкувати те майно, яке було їй визначено у заповіті. а не те, яке не було охоплене заповітом.

21.08.2023 року ухвалою суду об`єднано в одне провадження цивільні справи за позовом ОСОБА_3 до Обухівської міської ради Київської області, треті особи - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна, ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у м. Києву та Київській області, про визнання права власності на майно за заповітом та зустрічний позов ОСОБА_4 до Обухівської міської ради Київської області, ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна, Головне управління Держгеокадастру у м. Києву та Київській області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

24.08.2023 року ОСОБА_3 подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останні просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що останнім заповітом ОСОБА_5 від 27.02.2016 року не охоплено спірну земельну ділянку, вона має право успадкувати цю земельну ділянку на підставі заповіту від 10.01.2013 року.

06.10.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представники сторін підтримала свої позиції, викладені у первісному та зустрічному позовах, відзиві на зустрічний позов.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є онуками померлої, та спадкоємицями за заповітом.

За життя ОСОБА_5 10.01.2013 року складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Мельник М.М., зареєстрований в реєстрі за №75.

Як вбачається із копії вказаного заповіту, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження:

- Квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку загальною площею 0,10 га, що розташована за адресою: мкр-н Польок, Київської області та 1/2 частину магазину, що знаходиться в АДРЕСА_3 - заповіла своїй онучці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- 1/2 частину магазину, що знаходиться в АДРЕСА_3 - заповіла своїй онучці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому ОСОБА_5 27.02.2016 року складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Мельник М.М., зареєстрований в реєстрі за №482.

Як вбачається із копії спадкової справи №5/2022, відкритої після смерті ОСОБА_5 , приватним нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У заповіті від 27.02.2013 року № 482 зазначено, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження:

- Квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , магазин та земельну ділянку, які розташовані на території АДРЕСА_3 - заповіла своїй онучці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , житловий будинок та дві земельні ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 - заповіла своїй онучці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, у вказаному заповіті від 27.02.2016 року № 482 зазначено, що раніше оформлений заповіт, цим заповітом скасовано.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_3 просила визнати за нею у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:011:0068, яка належала померлій ОСОБА_5 , у судовому порядку.

ОСОБА_3 зазначила, що приватним нотаріусом відповіддю від 17.03.2023 року № 43/02-14 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, наголосивши на тому, що нотаріусом не заперечується той факт, що вона має право на цю земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом.

Отже, ОСОБА_3 вважає, що так як спірна земельна ділянка не увійшла до спадкової маси у заповіті від 27.02.2016 року, тому вона має право успадкувати її у повному обсязі за заповітом від 10.01.2013 року.

Суд не погоджується з позицією позивачки за первісним позовом ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до змісту ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Як вже зазначалось судом, у заповіті від 27.02.2016 року №482 зазначено, що раніше оформлений заповіт ОСОБА_5 скасовує.

Відтак, стає очевидним, що майно, яке не було зазначено у заповіті, може бути успадковане спадкоємцями за законом.

Також суд звертає увагу на те, що листом від 17.03.2023 року № 43/02-14 приватний нотаріус повідомила позивачку за первісним позовом ОСОБА_3 про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом, а не за заповітом, як зазначила сама позивача за первісним позовом, на спірну земельну через відсутність правовстановлюючого документа на неї.

Суд приходить до висновку, що позивачкою ОСОБА_3 не вірно обрано спосіб захисту своїх прав.

Отже, враховуючи вищевикладене первісні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо зустрічних вимог ОСОБА_4 про визнання права на частину земельної ділянки у порядку спадкування за законом, суд зазначає таке.

Як вже зазначалось судом, майно, яке не охоплено заповітом підлягає успадкуванню за законом.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 від прийняття спадщини не відмовлялась, а тому має право на спадкування 1/2 частини вказаної земельної ділянки за законом згідно з приписами ст. 1261 та ст. 1268 ЦК України.

Адже згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, внуки, правнуки, спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Оскільки позивачка за первісним позовом та позивачка мають право спадкувати майно ОСОБА_5 згідно з її заповітом, а майно яке не охоплене ним - виключно за законом, тобто по 1/2 частині спірної земельної ділянки.

Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, та право власності на частину земельної ділянки у порядку спадкування за законом необхідно визнати у судовому порядку.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ст. 328, ст. 373 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Той факт, що земельна ділянка загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:011:0068 належала померлій ОСОБА_5 підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, який отримано померлою на підставі рішення Обухівської міської ради №310-23-6 від 26.04.2912 року.

Вказаний державний акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю і т.д. за №06255 від 15.11.2012 року.

Право власності померлої ОСОБА_5 на земельну ділянку виникло на законних підставах і раніше ніким не оспорювалось.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 252 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права.

Відповідно до законодавства, нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Таким чино, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно існували ,Проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов може бути пред`явлено, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, які підтверджуються матеріалами справи, суд приходить до висновку про необхідність у судовому порядку визнати за ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:011:0068, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Керуючись ст.ст.4, 5, 15, 76-81, 264-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_3 до Обухівської міської ради Київської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Обухівської міської ради Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на частину земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:011:0068 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала за життя ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 555197, виданого Управлінням Держкомзему в Обухівському районі 05.11.2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В.Висоцька