Справа № 522/111/23
Провадження 2-з/522/2/23
УХВАЛА

05 січня 2023 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Семешиної Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін заяву представника ОСОБА_1 - адв. ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До суду 04.01.2023 року надійшла заява представника ОСОБА_1 - адв. ОСОБА_2 , згідно якої просить розглянути заяву про забезпечення позову та накласти арешт на нежитлове приміщення, загальною площею: 122,2 кв.м, яке знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , заг.пл.279,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом до Приватного підприємства «БУГЕНВІЛ» () про стягнення 5 420 000,00 грн.

На думку заявника обраний спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, є адекватним способом запобігання можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивач при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Щодо зустрічного забезпечення заявник зазначив, що відсутні обставини для застосування зустрічного забезпечення, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову не може, навіть потенційно спричинити збитків відповідача, вона має зареєстровані місце проживання та нерухомість.

Матеріали заяви суддя отримала 05.01.2023 року.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, подане клопотання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

За положенням ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до абз.1 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів заяви судом встановлено, що окрім заяви будь-яких доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, існування вказаної суми заборгованості та його невиконання суду не надано. При цьому в заяві не зазначено підстави обґрунтування наявності такої заборгованості.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 89, 149-153, 157, 258-261, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адв. ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 05.01.2023 року.

Суддя Домусчі Л.В.