Номер провадження: 22-ц/813/3859/23
Справа № 509/4519/21
Головуючий у першій інстанції Тончева Н.М.
Доповідач Семиженко Г. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Приходько Л.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області, ухваленого 06 жовтня 2022 року під головуванням судді Тончевої Н.М. та складенням повного тексту 11 жовтня 2022 року, та на ухвалу цього ж суду від 18 жовтня 2022 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позову

У позові від 31 серпня 2021 року позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором в розмірі 345059,6 гривні та відшкодувати судові витрати.

Підстави та обґрунтування позову

Посилалася на те, що вона на підставі домовленості з відповідачем надавала йому під реалізацію (продаж) за обумовлену грошову суму товари текстильної групи (постільну білизну, ковдри, рушники та інше), взамін від такої реалізації повинна була отримати грошові кошти, реалізацію вказаної продукції за даним правочином відповідач повинен був здійснювати на торговому місці № 63 на території СТРП № 3 з АС № 3 ТК № 1 промислового ринку по АДРЕСА_1 , що підтверджується договорами № 63 від 10 липня 2018 року та № 63 від 01 січня 2021 року, протягом вересня 2019 року - липня 2021 року відповідач отримував від позивачки текстильну продукцію, у липні 2021 року позивачкою в присутності відповідача, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було здійснено переоблік товару (встановлений фактичний залишок), який знаходиться на вказаному торговому місці, за результатами переобліку було встановлено недостачу товару на загальну суму 439821,09 гривні, що еквівалентно 16478,70 доларам США, вказана грошова сума складається із закупівельної ціни, коштів, сплачених за розмитнення та націнки позивачки, розмір якої складає від 17 % до 21 %, при перерахунку вказаної суми з вирахуванням націнки позивачки розмір складає 345059,6 гривні, що еквівалентно 12920 доларам США, з результатами даного перерахунку відповідач погодився та зазначив, що зобов`язується сплатити заборгованість за закупівельними цінами та з урахуванням вартості розмитнення, проте після спливу 12 днів він у телефонній розмові відмовився розраховуватися за отриманий товар.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 18 жовтня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено, заходи забезпечення позову скасовано.

Мотиви суду першої інстанції

Суд прийшов до такого висновку з посиланням на недоведенність заявлених позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та ухвалу суду про виправлення описки від 18 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтування апеляційної скарги

Крім доводів, зазначених у позові, з посиланням на відповідні постанови Верховного суду, зазначила, що представник відповідача не володіє достатніми процесуальними повноваженнями щодо представництва у суді інтересів ОСОБА_2 , адвокат Врона А.В. вчиняв процесуальні дії (подача відзиву на позов, заявлення клопотань та інше) у даній цивільній справі без достатніх правових підстав, судом першої інстанції їх помилково було прийнято до уваги, 06 жовтня 2022 року судом першої інстанції було ухвалено вступну та резолютивну частини рішення, у якому було зазначено лише про відмову у задоволенні позову, у повному рішенні крім відмови у задоволенні позову зазначено ще й про скасування застосованих ухвалою від 07 грудня 2021 року заходів забезпечення позову, ухвалою про виправлення описки від 18 жовтня 2022 року у даній справі фактично було змінено по суті рішення суду, представником відповідача ОСОБА_6 з порушенням строків було подано до суду відзив на позовну заяву від 21 грудня 2021 року, не надано доказів про підтвердження поважності причин пропуску строку на його подання, суд безпідставно поновив такий строк, помилково взяв до уваги подані представником відповідача документи та врахував їх при ухваленні рішення у справі, матеріали справи містять відомості щодо отримання позивачкою товару відповідної вартості, передачу його відповідачеві, що підтверджується власноручним підписом відповідача, який він здійснював у присутності свідків, на виконання договору поставки відповідач частково сплатив позивачці кошти за отриману текстильну продукцію, визнав наявний борг, зобов`язався в обумовлені строки його сплатити, вказаний договір є укладеним, фактом передання (отримання) від позивачки відповідачеві продукції був договір, укладений на погоджених сторонами умовах, до суду у якості свідків викликалися ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , судові засідання, на які вони мали змогу з`явитися, відкладалися за ініціативи відповідача, в подальші судові засідання свідки з поважних причин не мали змоги фізично прибути та прийняти участь в режимі відеоконференції, при першій нагоді свідками було складено нотаріально посвідчені заяви, згідно яких вони повідомили про відомі їм факти та обставини за даною справою.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Врона А.В. від імені ОСОБА_2 вважав скаргу такою, що задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Процесуальні позиції учасників при апеляційному розгляді справи

Від учасників справи надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

У відповідності до положень ст. ст. 1, 2, 19 ЦПК України даний Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо розгляду цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів відповідних осіб, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно положень ст. ст. 1, 2, 4, 20, 45 ГПК України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, вказані особи можуть бути як позивачами, так і відповідачами у судовому процесі. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, (крім справ, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Відповідно до положень ст. ст. 1, 2, 3, 42, 55, 128, 173 ГК України цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, які є учасниками відносин у сфері господарювання, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Зокрема такими суб`єктами є громадяни, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

На час виникнення спірних правовідносин сторін вони виступали зареєстрованими у встановленому порядку підприємцями, об`єктивна сторона цих правовідносин не свідчить про здійснення ними діяльності для задоволення особистих потреб фізичної особи, така діяльність є господарською, оскільки направлена для отримання прибутку його учасниками шляхом здійснення підприємницької діяльності на території ринку.

Зважаючи на вищевикладені обставини, характер та предмет спору, суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що у справі порушено господарський спір, він не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку господарського судочинства, суд першої інстанції не зважив на зазначені вище обставини, неправильно витлумачив правову позицію Великої Палати Верховного суду у постанові від 25 лютого 2020 року справі № 916/385/19, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду скасувати, провадження у справі згідно положень ст. ст. 255, 377 ЦПК України закрити.

Керуючись ст. ст. 19, 255, 256, 367, 374, 377, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року та ухвалу цього ж суду від 18 жовтня 2022 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду, а також про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання копії постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.О. Бездрабко

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.А. Приходько