Справа №155/1082/23
Провадження №2/155/334/23
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30 жовтня 2023 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Яремчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Задурської К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Горохові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Селянське фермерське господарство «Літвіна Анатолія Павловича»,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2023 року ТОВ «ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернулося до Горохівського районного суду Волинської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: СФГ «Літвіна Анатолія Павловича».

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 09 серпня 2023 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачам подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

28 серпня 2023 року представником ОСОБА_1 , СФГ «Літвіна А.П.» О.Сидорук подано клопотання про закриття провадження в справі, оскільки даний спір має вирішуватись в порядку господарського судочинства.

28 серпня 2023 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 , СФГ «Літвіна А.П.» надійшов відзив на позов, в якому представник ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні позову та застосувати до пред`явлених позивачем вимог строк позовної давності. Зазначила, що спір, з урахуванням предмета спору та суб`єктного складу сторін за основним зобов`язанням кредитним договором №6АК/2008/980-МКА/1 від 10 червня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП»), як кредитором та СФГ «Літвіна Анатолія Павловича» як позичальником, підлягає розгляду виключно в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим провадження підлягає закриттю.

05 вересня 2023 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній вважає заперечення відповідача щодо даного позову необґрунтованими та безпідставними, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Щодо підсудності даного спору Горохівському районному суду Волинської області останній покликався на ухвалу Господарського суду Волинської області від 04.07.2023 р. у справі № 903/615/23, якою позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено право на звернення із вказаним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання 30.10.2023 р. представник позивача не з`явився, скерував суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач -1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Селянське фермерське господарство «Літвіна Анатолія Павловича» та їх представник в засідання суду не з`явились. Представник О. Сидорук подала клопотання про розгляд справи без їх участі. Зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просила закрити провадження у справі.

Відповідач-2 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проти позову у встановленому законом порядку не заперечила, будь-яких заяв чи клопотань суду не надіслала.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та Селянським (фермерським) господарством «Літвіна Анатолія Павловича» був укладений Кредитний договір №6АК/2008/980-МКА/1 за умовами якого останній отримав кредит в сумі 100000 гривень для придбання зернозбирального комбайну терміном по 10 червня 2010 року.

10 червня 2008 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» укладено договір поруки №6АК/2008/980-МКА/1/1 відповідно до якого ОСОБА_1 , у разі невиконання Третьою особою умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед Банком всім своїм майном, яке йому належить на праві власності та особистими коштами (п. 1 вказаного договору Поруки 1/1).

10 червня 2008 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра» укладено договір поруки №6АК/2008/980-МКА/4/2 відповідно до якого ОСОБА_2 , у разі невиконання Третьою особою умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед Банком всім своїм майном, яке йому належить на праві власності та особистими коштами (п. 1 вказаного договору Поруки 4/2).

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що заочним рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 27 листопада 2012 року у справі №0302/2586/2012 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 146932,49 гривні.

На виконання вказаного рішення 01 жовтня 2013 року Горохівським районним судом Волинської області видано виконавчий лист №0302/2586/2012 від 27 листопада 2012 року.

Відповідно до умов Договору №GL48N718070_Ur_4 про відступлення прав вимоги від 13 серпня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., зареєстрованого в реєстрі за №1170, право вимоги за кредитним договором №6АК/2008/980-МКА/1 від 10 червня 2008 року, укладеним між ВАТ КБ «НАДРА» та СФГ «Літвіна Анатолія Павловича» в особі голови Літвіна Анатолія Павловича, ПАТ КБ «Надра» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Відповідно до п. 531 Додатку №1 до договору №GL48N718070_Ur_4 про відступлення прав вимоги від 13 серпня 2020 року, до ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №6АК/2008/980-МКА/1 від 10 червня 2008 року.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 09 грудня 2021 року у справі №0302/2586/2012 замінено стягувача з ПАТ КБ «Надра» на нового кредитора ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Рішення суду виконувалося у примусовому порядку.

Також судом встановлено, що 09 червня 2023 року на виконання зазначеного рішення суду ОСОБА_1 сплатив заборгованість, що підтверджується квитанціями Приватбанку.

Отже, на момент пред`явлення позову в суд, заочне рішення Горохівського районного суду Волинської області від 27 листопада 2012 року у справі №0302/2586/2012 відповідачами виконано, що позивачем не заперечується.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою ухвалою Господарського суду Волинської області від 04 липня 2023 року № 903/615/23 відмовлено позивачу у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, третя особа: Селянське фермерське господарство «Літвіна Анатолія Павловича за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачами згідно рішення Горохівського районного суду Волинської області від 27.11.2012р.

Суд роз`яснив позивачу його право на звернення із вказаним позовом (в новій редакції та даним суб`єктним складом сторін) до суду в порядку цивільного судочинства, а саме до Горохівського районного суду Волинської області.

Ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Оскільки суд господарської юрисдикції відмовив позивачу у відкритті провадження у справі за позовом, поданим до тих самих відповідачів, з тим самим предметом та з тих самих підстав, що й у цій справі, суд вважає, що це поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплене "право на суд" разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства"). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (рішення ЄСПЛ від 17.01.2012 у справі "Станєв проти Болгарії").

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами.

ЄСПЛ у рішенні від 28.02.2008 у справі "Церква села Сосулівка проти України" зазначив, що заявник мав доступ до судів різної юрисдикції, проте жодний з них не розглянув по суті його скарги, оскільки суди вважали, що вони не мають юрисдикції розглядати такі питання, незважаючи на те, що процедурні вимоги прийнятності було дотримано. У цьому випадку ЄСПЛ дійшов висновку, що така відмова прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.

У рішенні від 9 грудня 2010 року у справі "Буланов та Купчик проти України" (заяви № 7714/06 та № 23654/08) ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади. Крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (пункти 27, 28, 38, 40).

У рішенні від 17 січня 2013 року у справі "Мосендз проти України" (заява № 52013/08) ЄСПЛ встановив, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (пункти 116, 119, 122,125).

У рішенні ЄСПЛ від 21 грудня 2017 року у справі "Шестопалова проти України" (заява № 55339/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду її позову за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 906/1308/19 зроблено висновок, що з огляду на існування юрисдикційного конфлікту, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, Велика Палата Верховного Суду вважає, що ця справа має бути розглянута за правилами господарського судочинства лише тому, що позивачу має бути забезпечено доступ до правосуддя, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду в належному (цивільному) судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.

Подібний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у її постановах від 12 грудня 2018 року у справах № 490/9823/16-ц та № 761/12676/17, від 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17.

Таким чином, для недопущення юрисдикційного конфлікту, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, суд вважає, що ця справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства, оскільки позивачу має бути забезпечено доступ до правосуддя.

На підставі наведеного, керуючись ст.260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, третя особа: Селянське фермерське господарство «Літвіна Анатолія Павловича» - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Яремчук С.М.