Ухвала

23 січня 2023 року

м. Київ

справа № 338/1162/21

провадження № 61-1054ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу відділу освіти, молоді та спорту Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, молоді та спорту Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив: скасувати наказ начальника відділу освіти, молоді та спорту Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області «Про звільнення ОСОБА_1 » від 31 серпня 2021 року № 86-к, наказ «Про передачу Солотвинського ліцею» від 31 серпня 2021 року № 121 та наказ «Про тимчасове призначення ОСОБА_2 » від 31 серпня 2021 року № 88-к; поновити його на посаді директора Солотвинського ліцею Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 серпня 2021 року по дату ухвалення судом рішення, 1 107,34 грн матеріальних витрат, пов`язаних з лікуванням, 15 000,00 грн компенсації за спричинену моральну шкоду та 15 075,38 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ відділу освіти, молоді та спорту Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 31 серпня 2021 року № 86-к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Солотвинського ліцею Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області з 31 серпня 2021 року за власним бажанням, згідно з поданою ним заявою відповідно до частини першої статті 39 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Солотвинського ліцею Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Стягнено з відділу освіти, молоді та спорту Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2021 року по 31 березня 2022 року включно в розмірі 144 859,68 грн, з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів в порядку, визначеному Податковим кодексом України, а також 5 000,00 грн моральної шкоди, 5 000,00 грн витрат на правову допомогу, 908,00 грн судового збору за подання позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди, а всього на користь ОСОБА_1 155 767,68 грн.

Стягнено з відділу освіти, молоді та спорту Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в дохід держави 908,00 грн судового збору за подання позовної заяви в частині поновлення на роботі, 454,00 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 21 679,68 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2022 року змінено, викладено четвертий та шостий абзаци резолютивної частини в редакції, яка передбачає стягнення з відділу освіти, молоді та спорту Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2021 року по 31 березня 2022 року включно в розмірі 123 556,44 грн, з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів в порядку, визначеному Податковим кодексом України, а також 5 000,00 грн моральної шкоди, 5 000,00 грн витрат на правову допомогу, 908,00 грн судового збору за подання позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди, а всього на користь ОСОБА_1 134 464,44 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 18 491,44 грн.

В решті рішення суду залишено без змін.

16 січня 2023 року Широких Ю. В., яка діє від імені відділу освіти, молоді та спорту Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у зазначеній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимоги про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн), справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 13 січня 2023 року у справі № 758/2525/21 (провадження № 61-13190ск22), від 10 січня 2023 року у справі № 295/5735/21 (провадження № 61-13076ск22), від 19 грудня 2022 року у справі № 686/22160/21 (провадження № 61-12059ск22), від 07 грудня 2022 року у справі № 950/1546/21 (провадження № 61-11724ск22), від 05 грудня 2022 року у справі № 703/2380/21 (провадження № 61-11816ск22), від 02 грудня 2022 року у справі № 185/2461/22 (провадження № 61-11508ск22), від 10 листопада 2022 року у справі № 127/55/22 (провадження № 61-10962ск22).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та її розгляд судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відділу освіти, молоді та спорту Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, молоді та спорту Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров