Номер провадження: 22-ц/813/172/23
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ) на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ) про вселення та зобов`язання не перешкоджати в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про вселення та зобов`язання не перешкоджати в користуванні власністю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається, на те, що їй відповідно до договору дарування належить на праві спільної часткової власності 2/3 часток квартири під номером АДРЕСА_1 , інша 1/3 частка належить відповідачу на праві спільної часткової власності. З метою припинення права спільної часткової власності вона 10 липня 2018 року на адресу ОСОБА_4 надіслала заяву-пропозицію, в якій запропонувала декілька шляхів мирного врегулювання. Крім того, до вирішення питання про припинення спільної часткової власності просила відповідача протягом тижня з моменту отримання цієї заяви передати їй ключі від квартири під номером АДРЕСА_1 , звільнити окрему кімнату та надати доступ до місць загального користування. З метою мирного врегулювання цього питання неодноразово зверталась до відповідача за допомогою листа, телефону, але питання досі не вирішено. Звернення до відділу поліції також не допомогло. У висновку про відсутність кримінального правопорушення від 27 липня 2018 року було запропоновано звернутись до суду. Дані обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом (а.с. 2-3).

15 травня 2019 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про вселення та зобов`язання не перешкоджати в користуванні власністю задоволено. Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 , 2/3 частки якої належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 03.07.2018р. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 1409,60 грн (а.с. 77-79).

10 червня 2019 року канцелярією Малиновського районного суду м. Одеси зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 травня 2021 року. Апелянт вважає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту такий як вселення, адже вселення, на думку апелянта, жодним чином не вирішує спір між власниками часток. Крім цього, апелянт наголошує на тому, що вселення за судовим рішенням учасника спільної власності до іншого, який використовує приміщення для постійного проживання порушує право на недоторканість житла, однак у цьому випадку виникає право власника вимагати компенсацію. З огляду на вказане, апелянт просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 травня 2019 року та винести нове рішення, яким у позовних вимогах відмовити в повному обсязі (а.с. 82-85).

25 липня 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий суддя Ващенко Л.Г.) відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (а.с. 101).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

20 липня 2021 року рішенням Вищої Ради правосуддя №1612/0/15-21 ОСОБА_5 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2021 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів під головуванням судді Дришлюка А.І., (а.с. 137-138).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с. 142-142 зворот).

11 травня 2022 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява позивача ОСОБА_3 , в якій остання зазначила, що їй стало відомо про смерть відповідача ОСОБА_1 , однак самостійно отримати відомості щодо факту смерті відповідача-апелянта позивач можливості немає, а тому просила витребувати з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію з актового запису цивільного стану про смерть ОСОБА_1 (а.с. 150-151).

Одеським апеляційним судом надіслано запит до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо отримання копії свідоцтва про смерть або витягу з актового запису про смерть ОСОБА_1 в порядку, передбаченому абз. 11 п. 9 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року (а.с. 152).

29 листопада 2022 року надійшла відповідь на запит щодо надання копії актового запису. З копії актового запису про смерть №11081 від 04 вересня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 154-156).

З метою встановлення правонаступників апелянта ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року витребувано копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_1 (а.с. 157-159). Крім того, витребувано інформацію щодо осіб, які були зареєстровані за місцем проживання ОСОБА_1 (а.с. 168-169).

В подальшому, ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року залучено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до участі в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про вселення та зобов`язання не перешкоджати в користуванні власністю як правонаступника відповідача ОСОБА_1 (а.с. 203-204).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У судове засідання 19 жовтня 2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. На адресу ОСОБА_2 , яка наявна в матеріалах справи (а.с. 173) направлялися судові повістки разом із ухвалою про залучення до участі у справі як правонаступника (а.с. 190-191, 205-206), однак рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень були повернуті до Одеського апеляційного суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 193-194, 200-201) та без відміток (а.с. 207-208). Згідно із відміткою на поштовому відправленні, що здійснювалося кур`єрською доставкою, судова повістка також вручена не була (а.с. 215-216). Крім того, ОСОБА_2 повідомлялася про виклик у судове засідання, призначене на 19 жовтня 2023 року, через оголошення на офіційному веб-сайті Одеського апеляційного суду (а.с. 212-213). Відповідно до Довідки про доставку SMS-повідомлень від 12 вересня 2023 року номер абонента ОСОБА_2 тимчасово недоступний (а.с. 210). Від позивача 17 жовтня 2023 року надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

З урахуванням того, що апеляційним судом були використані всі можливі способи повідомлення правонаступника відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання та поданої позивачем заяви, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3 , як власник житла, набула законного права щодо власного проживання у квартирі АДРЕСА_1 , однак відповідач чинить їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належною позивачу часткою спірного майна, що було встановлено в судовому засіданні. А тому, оскільки позовні вимоги є законними, обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню (а.с. 78-79).

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи та оцінка апеляційного суду.

Відповідно до договору дарування від 03 липня 2018 року ОСОБА_3 належить 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 , даний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. та зареєстровано в реєстрі за № 316. Також право власності позивача на зазначену частку квартири підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 листопада 2018 року (а.с. 4, 30).

Відповідно до довідки (виписки із будинкової книги про склад сім`ї та реєстрації) № 23 від 29 жовтня 2018 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (а.с. 38). Вказана інформація також підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №О1-10907-ю/л від 24 січня 2023 року (а.с. 173).

За інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 листопада 2018 року ОСОБА_1 є власником 1/3 частини спірної квартири (а.с. 30 зворот).

10 липня 2018 року ОСОБА_3 склала заяву-пропозицію, яку було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Божемовською Н.В. та направлено ОСОБА_1 щодо досудового врегулювання спору (а.с. 9).

В подальшому, 20 липня 2018 року до Малиновського ВП в м. Одесі ГУПН в Одеській області надійшла заява ОСОБА_3 , яка просила у своїй заяві прийняти міри до співвласниці квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 , яка перешкоджає їй у користуванні власністю, що підтверджується висновком про відсутність кримінального провадження від 27 липня 2018 року (а.с. 8).

У зв`язку з тим, що права ОСОБА_3 щодо користування спірним майном, що перебуває у спільній частковій власності сторін, були порушені, позивач звернулася до суду із відповідним позовом (а.с. 2-3).

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, апелянт зазначала, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, так як вселення жодним чином не вирішує спір між власниками квартири та дане вселення буде порушенням права апелянта на житло, яке закріплене ст. 30 Конституції України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (а.с. 84).

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному зі співвласників передається в користування конкретна його частина з урахуванням частки співвласника в праві спільної власності на будинок. Разом з тим, виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановивши на підставі належним чином оцінених доказів, що ОСОБА_3 належить 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування серія та номер: 316, виданого 03 липня 2018 року приватним нотаріусом Стукаленко Л.С., а отже є співвласником квартири та вправі нею користуватися на рівні із іншим співвласником, враховуючи існування перешкод, у зв`язку із наявністю яких позивач не має можливості потрапити до квартири та користуватись нею, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для вселення позивача у спірну квартиру. А тому, встановивши наявність конфліктних ситуацій, виникнення яких не заперечувалися сторонами в суді першої інстанції, а також звернення позивача до органів поліції, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає оскаржуване рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ) залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішень

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький