Справа № 346/1385/20
Провадження № 22-ц/4808/270/23
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

23 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Максюти І.О., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Васильковським В.В. 08 грудня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на 3/4 частки квартири та земельних ділянок, придбаних у шлюбі,

в с т а н о в и в:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; - 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :23:005:0055, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0310 га, для ведення садівництва, з кадастровим номером :23:005:0079, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про звільнення від сплати судового збору як учасника АТО.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, учасників бойових дій, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг, наданих учасникам бойових дій, визначено зокрема у статті 12 цього Закону. Серед них не передбачено права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору у справах, пов`язаних з поділом майна подружжя.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту соціальних прав цих осіб з урахуванням положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі 545/1149/17 та у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17, від 20 травня 2020 року у справі № 727/9199/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 282/1874/18, від 24 листопада 2021 року у справі № 761/1004/20, від 23 червня 2022 року у справі № 748/912/20.

Таким чином, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні, оскільки заявлені позовні вимоги про поділ майна подружжя та про визнання майна особистою приватною власністю не пов`язані із порушенням і захистом прав, наданих законом учаснику бойових дій (Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі №752/17163/19).

Згідно п.п. 6 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» ставка за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

З матеріалів справи убачається, що при поданні позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 840,80 грн (враховуючи ціну позову 82996 грн та те, що такий подано у 2020 році.

Тому по даній апеляційній скарзі судовий збір становить 1261,20 грн. (840,80х150%).

Судовий збір у розмірі 1261,20 грн має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач: ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ 22030101, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку - UA0009612, наявність відомчої ознаки: «80» Апеляційні суди, назва суду: Івано-Франківський апеляційний суд.

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» необхідно зазначити: *;101;__________(ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначити паспортні дані); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача). Оригінал платіжного документа направити в апеляційний суд.

Суд зауважує, що відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. При цьому, констатація апелянтом скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Згідно ч.2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк п`ять днів з дня вручення ухвали для виправлення вказаних недоліків - долучити докази сплати судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК, апеляційний суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху та надати апелянту строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У випадку невиконання в зазначений строк апелянтом вимог ухвали, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О.Максюта