ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Павлоградська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення

за апеляційною скаргою керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Павлоградської міської ради

на рішення Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив суд встановити факт його проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з квітня 2015 року до дня смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що починаючи з квітня 2015 року він проживав із ОСОБА_3 , який доводився йому рідним дядьком, у квартирі АДРЕСА_2 . Він із ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті він займався питаннями поховання померлого. Оскільки близьких родичів у померлого немає, він, як єдина близька людина, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, йому було роз`яснено, що йому буде відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом у зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують родинні стосунки із померлим. Тому, він вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту його проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини із ОСОБА_3 (а.с.2-3).

Рішенням Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Павлоградська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з квітня 2015 року до дня смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30-32).

Не погодившись із рішенням суду, керівник Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Павлоградської міської ради, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені заяви (а.с.48-60).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом 1 інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13 серпня 2021 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02 березня 2018 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Тимченко О.М., р. № 2-341.

Відповідно до акту № 1 про встановлення факту здійснення догляду та обстеження місця проживання від 29.11.2022 року, складеного головою ОСББ «Садовніченко, 12» Шишкіною Л.В., вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично з квітня 2015 року здійснював догляд за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет.

Після смерті ОСОБА_3 заявник займався його похованням, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 582 від 11.08.2021 року, Договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 12 серпня 2021 року.

Крім того, оригінали документів на спадкове майно померлого знаходяться у заявника.

Задовольняючи вимоги заяви, суд 1 інстанції входив із того, що з наданих до суду документів вбачається, що заявник ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_3 проживали однією сім`єю у період з квітня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до смерті ОСОБА_3 .

Проте погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, або особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише в разі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Судове рішення, оскаржене особою, що не брала участі у справі повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Згідно роз`яснень, які містять у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_4 зазначає, що померлий ОСОБА_3 є його рідним дядьком.

Як на підставу вимог заяви ОСОБА_4 посилалася на те, що встановлення юридичного факту необхідно йому для оформлення спадщини за законом у четверту чергу згідно ст.1264 Цивільного кодексу України.

Отже, зі змісту наданих матеріалів вбачається, що встановлення факту безпосередньо пов`язане з вирішенням питання про право власності та для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Зазначене свідчить про наявність спору між ОСОБА_4 та Павлоградською міською радою в інтересах якої виступає Дніпропетровська обласна прокуратура, оскільки встановлення факту проживання з померлим однією сім`єю, фактично надало заявнику право на отримання спадщини що унеможливило вирішення питання визнання спадщини відумерлою, передання її територіальній громаді м. Павлоград, тим самим позбавивши територіальну громаду м. Павлоград на реалізацію її законних прав передбачених ст 1277 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є передчасним та підлягає скасуванню, а позов залишенню без розгляду, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 595,44 грн.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Павлоградської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2023 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Павлоградська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, МФО820172, Держказначейська служба України, м. Київ, р/р НОМЕР_2 код за ) судовий збір у розмірі 595,44 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: