Справа № 758/9486/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 червня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.12.2021 року між ним та відповідачем було укладено договір позики № К241221-3 (надалі за текстом - Договір позики), згідно умов якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 72 751 грн, що еквівалентно 2 660 доларів США за курсом продажу АТ КБ «Приватбанк» на день укладення договору (27,35 грн/1 долар США), а відповідач зобов`язався повернути позику не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення договору, тобто до 24.06.2022 року. 24.12.2021 року на підтвердження отримання грошових коштів та укладення Договору позики відповідачем було видано власноручно підписану розписку.

Відповідач свої зобов`язання за Договором позики належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 19.12.2022 року у неї виникла заборгованість у розмірі 122 263,24 грн.

Оскільки відповідач добровільно не погасила заборгованість, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість в розмірі 122 263,24 грн та судовий збір.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28 березня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавала, правом на участь в судових засіданнях не скористалася, відзив на позовну заяву не надавала.

За таких обставин, керуючись ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

24.12.2021 між сторонами було укладено Договір позики, згідно умов якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 72 751 грн, що еквівалентно 2 660 доларів США за курсом продажу АТ КБ «Приватбанк» на день укладення договору (27,35 грн/1 долар США), а відповідач зобов`язався повернути позивачу суму в гривнях, яка дорівнюватиме 2 660 доларів США за курсом продажу АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення договору, тобто до 24.06.2022 року. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.

Пунктом 5 Договору позики встановлено графік повернення позики: 3008,50 гривень, що еквівалентно 110 доларів США - до 24 січня 2022 року; 3 008,50 грн, що еквівалентно 110 доларів США - до 24 лютого 2022 року; 3008,50 грн, що еквівалентно 110 доларів США - до 24 березня 2022 року; 3008,50 грн, що еквівалентно 110 доларів США - до 24 квітня 2022 року; 3008,50 гривень, що еквівалентно 110 доларів США - до 24 травня 2022 року; 57708,50 гривень що еквівалентно 2110 доларів США - до 24 червня 2022 року включно.

Відповідно до п. 9 Договору позики, у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від курсу, зазначеного у п. 1 договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленим АТ КБ «Приватбанк» на день здійснення кожного платежу.

Згідно п.11 Договору позики, у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) за даним договором, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожний календарний день існування простроченої заборгованості (а.с.4).

24.12.2021 року відповідач видала власноручно підписану розписку, в якій підтвердила, що отримала грошові кошти у розмірі 72 751 грн за Договором позики (а.с. 5).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за період з 24.12.2021 по 19.10.2022 позичальником на виконання Договору позики було здійснено два платежі на загальну суму 5 139 грн, що є еквівалентом 159 доларів США за курсом продажу АТ КБ «Приватбанк» на день здійснення відповідного платежу. Станом на 19.10.2022 заборгованість за Договором позики становить 101 165,45 грн, що за курсом продажу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день розрахунку заборгованості (40,45 грн/1 долар США) еквівалентно 2 501 долар США.

Позивачем на підставі п.11 Договору позики з 25.02.2022 року нарахована неустойка у розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожний календарний день існування простроченої заборгованості (за 29 календарних днів з 25 лютого 2022 по 25 березня 2022 року) - 72 751 * 1%*29 = 21 097,79 грн. Загальна сума заборгованості з нарахованою неустойкою складає 122 263,24 грн (а.с. 6).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, які не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка підтверджує укладення договору позики.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин.

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.

Частиною першої статті 1049 ЦК України визначено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позивачем на підтвердження укладення договору позики та отримання відповідачем грошових коштів надано розписку від 24.12.2021, оригінал якої було досліджено судом та долучено до матеріалів справи.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 Цивільного кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду справи судом не встановлено, а відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували твердження позивача про укладення договору позики та отримання відповідачем грошових коштів, а також правильність розрахунку позивачем заборгованості за договором позики.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Відтак, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача основний борг у 101 165,45 грн, неустойка в розмірі 21 097,79 грн, а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 122 263,24 грн.

З урахуванням повного задоволення позовних вимог, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 222,63 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 122 263 (сто двадцять дві тисячі двісті шістдесят три) гривні 24 копійки;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 222 (одна тисяча двісті двадцять дві) гривні 63 копійки;

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Подільського районного суду міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин;

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК