УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року

м. Харків

справа № 2-6815/10

провадження № 6/638/100/23

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Яковлевої В.М., за участю секретаря судового засідання Гасана М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - адвоката Король Ганни Олегівни про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання у цивільній справі № 2-6815/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

Представник Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - адвокат Король Ганна Олегівна звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі 2-6815/2010 виданого Дзержинським районним судом м.Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором №2.18777 від 24 листопада 2006 року у розмірі 49 157,46 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2022 року прийнято до розгляду заяву та призначено судове засідання.

В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що 29 жовтня 2010 року суддею Дзержинського районного суду міста Харкова було ухвалено рішення по справі № 2-6815/2010 за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

17 березня 2011 року з метою примусового виконання рішення виконавчий лист було пред`явлено на виконання до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції.

23 березня 2011 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №25342676 з примусового виконання рішення суду щодо ОСОБА_1 .

Під час перевірки інформації в Автоматизованій системі виконавчих проваджень представник AT «ПроКредит Банк» виявив, що виконавче провадження відносно ОСОБА_1 перебуває в статусі «завершено».

Представник заявника, зазначає, що зважаючи на те, що станом на день звернення із даною заявою до AT «ПроКредит Банк» від органів ДВС до Банку не надходив і на даний час у банку відсутній у зв`язку з чим є підстави вважати, що надісланий органом ДВС лист із оригіналами виконавчого листа був втрачений під час поштової пересилки.

Разом з тим, зазначає, що представником АТ «ПроКредит Банк» на адресу органу ДВС було направлено запити з проханням надати інформацію про завершення виконавчого провадження та направлення оригіналів виконавчих листів.

Проте, дані запити органом ДВС були проігноровані та відповідь на адресу АТ «ПроКредит Банк» так і не надійшла.

Крім того, у заяві представник заявника зазначає, що на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 жовтня 2010 року, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було видано виконавчий лист № 2-6815/2010, який було повернуто органом ДВС стягувачу.

В обґрунтування поважності пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання представник заявника зазначає, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання. Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник заявника просив судові засідання проводити за відсутності представника АТ «ПроКредит Банк».

ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення судових повісток про виклик.

Відповідно до частини третьої статті 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2010 року у справі № 2-6815/10 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задоволені. Стягнуто на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за Кредитним договором №2.27600/6644 від 10 червня 2008 року, гривневий еквівалент якої за курсом НБУ на дату розрахунку заборгованості становить 595 776,44 грн з яких: борг по капіталу 348 490,97 грн, борг по процентах 67 955,07 грн, пеня 179 330,40 грн. Стягнення заборгованості, вказаної у п. 2, здійснено солідарно з наступних осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Стягнуто на користь ПАТ «Про Кредит Банк» заборгованість за Кредитним договором № 2.18777 від 24 листопада 2006 року у розмірі 49 157,46 грн з яких: борг по капіталу 12 866,51 грн, борг по процентах 11 712,22 грн, пеня 24 578,73 грн. Стягнення заборгованості, вказаної у п. 4, здійснено солідарно з наступних осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати у сумі 1 820,00 грн з яких: судовий збір 1700,00 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120,00 грн.

Заочне рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2010 року набрало законної сили 09 листопада 2010 року.

Як вбачається з відповіді секретаря суду Веліток Н. від 24 жовтня 2022 року вказана цивільна справа № 2-6815/10 знищена за вичерпанням строків зберігання, зберігаються лише процесуальні документи.

Відповідно до письмового підтвердження АТ «ПроКредит Банк» від 11 лютого 2022 року лист, який був надісланий органом державної виконавчої служби на адресу АТ «ПроКредит Банк» разом із оригіналами виконавчих листів постановою про повернення виконавчого листа стягувачу було втрачено при пересилці, оскільки даний лист до зазначеного адресата отримувача не надійшов. Водночас повідомляє, що рішення Дзержинського районного суду м.Харкова у справі № 2-6815/10 за позовом АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором боржником не виконано.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що виконавчий документ є повернутим без виконання та повторно для виконання не надався.

У частині шостій статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі - Конвенція) "кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру".

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

З досліджених вище письмових доказів судом встановлено, що заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили 09 листопада 2010 року, в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором виконане не було, виконавчий лист у встановлені строки був пред`явлений до виконання, за яким було відкрито виконавче провадження та в подальшому виконавче провадження відносно ОСОБА_1 було завершено. Доводи представника заявника стосовно того, що виконавчий лист до стягувача не надходив матеріалами справи не спростовуються, докази щодо отримання стягувачем виконавчого листа матеріали справи не містять. Суд вважає доведеним факт втрати виконавчого листа, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Зважаючи на те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документу сплинув, що унеможливлює виконання судового рішення, та враховуючи доведеність втрати виконавчого документу, суд вважає причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу поважними.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року). З огляду на зазначене, видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

При ухваленні рішення щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд враховує те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції, що підтверджується і висловлено Європейським судом з прав людини в правовій позиції у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Що ж стосується вимоги щодо видачі дублікату виконавчого листа, то вона також підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Пунктом 31 Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 21 серпня 2019 року по справі № 2-836/11 передбачено, що приписи підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ Перехідних положень ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України. Зазначені приписи перехідних положень не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Стаття 129-1Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 17 розділу ХІІІ«Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ«Перехідні положення`ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Враховуючи викладені вище положення законодавства України, практику Європейського суду з прав людини, завдання забезпечення справедливості цивільного судочинства, а також оцінюючи зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

При розгляді даної заяви судом встановлено, що виконавчий лист було втрачено, рішення суду першої інстанції набрало законної сили та не виконано. Видача дубліката виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист. Натомість відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Керуючись статтями 175, 177, підпунктом 17.4 пункту 17 частини першої розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, статтями 353, 433 ЦК України,-

ухвалив:

Заяву представника Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - адвоката Король Ганни Олегівни про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання у цивільній справі № 2-6815/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-6815/10, виданого Дзержинським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором.

Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, який виданий відповідно до заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2010 року по цивільній справі № 2-6815/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Суддя В.М. Яковлева