Справа № 372/3468/23
Провадження № 2-1319/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Висоцької Г.В.

при секретарі Куник О.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Шапран Л., розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з сімейними обставинами та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути із АТ «Українська залізниця» невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 18 160,82 грн., невиплачену матеріальну допомогу за сімейними обставинами в сумі 22 385,00 грн. та моральну шкоду в сумі 50,000 грн., а також понесений судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він працює у відокремленому підрозділі «Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Між адміністрацією Київської дирекції залізничних перевезень та Київським територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-2023 роки. За умовами такого договору, норми, умови, гарантії та пільги розповсюджуються на всіх працівників. Адміністрація взяла на себе зобов`язання з оплати праці. Маючи достатній стаж роботи для отримання матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, позивач подав заяву на таку виплату. Однак, роботодавець так і не виплатив таку матеріальну допомогу, хоча протокольним рішенням комісії від 21.02.2022 року №2 його заяву було задоволено. Теж саме стосується і одноразової матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами. Відмовляючи у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення, роботодавець посилався на рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року №Ц-54/31 - виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами призупинені для всіх працівників товариства. Такі дії роботодавця принизили честь і гідність позивача перед колективом дирекції, чим завдав значної моральної шкоди, тому що весь період очікування перенасичено негативними емоціями, переживаннями, втратою нормального сну, пошуку додаткових джерел доходу. Тому позивач звернувся до суду за відновленням його порушених прав.

Ухвалою судді від 28.07.2023 року провадження по справі відкрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

29.08.2023 року представницею відповідача подано до суду відзив, в якому остання просила відмовити у позовних вимогах, так як вони безпідставні та необґрунтовані. Розмір одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення не відповідає вимогам п.3.10 Колективного договору. Щодо допомоги у зв`язку із сімейними обставинами - її розмір не вказаний у протоколі №01 від 12.01.2022 року. Колективний договір не містить термінів виплати вказаних одноразових матеріальних допомог. Так, рішенням АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року на період дії правового режиму воєнного стану в України, ухвалено ряд обмежень щодо виплат, передбачених Галузевою угодою та колективними договорами структурних підрозділів АТ, серед яких і матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога за сімейними обставинами. Стягнення моральної шкоди є похідними виплатами від неправомірної поведінки заподіювача такої шкоди. Обставини, на які посилається позивач, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до справи. Позивачем не доведено факту завдання моральних страждань та душевних переживань, наявність втрат майнового та немайнового характеру, що настали у зв`язку із неправомірними діями чи бездіяльність АТ «Укрзалізниця».

08.09.2023 року позивачем подано до суду відповідь на відзив.

16.10.2023 року представницею відповідача подано до суду клопотання, в якому зазначено про те, що відповідач єдиним платежем 28.07.2023 року перерахував 86113,34 грн. на розрахунковий рахунок первинної профспілкової організації, в якій працює позивач, виплати, серед яких, зокрема і виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 18 160,92 грн., та матеріальної допомоги за сімейними обставинами у розмірі 22 385,00 грн. На підтвердження вказаного додано квитанцію.

У судовому засіданні Позивач ОСОБА_1 відмовився від позовних вимог в частині стягнення невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами, оскільки відповідачем, на момент розгляду справи в суді, здійснено виплати, які він просив стягнути у судовому порядку. Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди підтримав та просив задовольнити.

У судовому засіданні представниця відповідача просила провадження у частині стягнення невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами, закрити, в решті позовних вимог відмовити.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, суд, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Отже, заважаючи на те, що позивач в судовому засіданні заявив про відмову від частини позовних вимог, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та одноразової матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає наступне.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Аргументуючи позовні вимоги, у судовому засіданні позивач вказував на те, що АТ «Укрзалізниця», 14.03.2022 року прийняла рішення про зупинення виплат, незаконно, до прийняття та вступу в дію Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», чим порушено його права.

Одна, суд не погоджується із вказаним, з огляду на наступне.

Як вбачається із п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон діє з потачку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. Так, указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом №2102-ІХ від 24.02.2022 року, з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року на всій території України був введений воєнний стан строком на 30 діб. Який в подальшому неодноразово продовжено.

Системний аналіз законодавства України свідчить про те, що дія ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24 лютого 2022 року.

Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року зупинено здійснення додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

Таким чином, виплата одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення та виплата одноразової матеріальної допомоги у зв`язку із сімейними обставинами, що встановлені Колективним договором, призупинено на час воєнного стану. Виконання цього обов`язку відновиться лише після закінчення або скасування воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає будь-яких порушень прав позивача з боку відповідача, а тому відсутні підстави вважати, що дії АТ «Укрзалізниці» є неправомірними.

Відшкодування моральної шкоди є похідними виплатами від неправомірної поведінки заподіювача шкоди.

Враховуючи наведені вище положення чинного законодавства, якими урегульовано питання відшкодування моральної шкоди та підстави такого відшкодування, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди та відсутність доказів на підтвердження завданої моральної шкоди, тоді як відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено факту неправомірних дій відповідача, які призвели до моральних страждань позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. 10 , 12 , 13 , 76 , 264 , 265 , 273 , 274 , 279 , 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Провадженні в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з сімейними обставинами закрити в зв`язку із відомою позивача від позову.

В задоволені позову в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 з АТ «Українська залізниця» відмовити.

Стягнути із АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 1073 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В.Висоцька