Провадження №2/521/3797/23
16 жовтня 2023 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Бодрухіної К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позов обґрунтований такими обставинами. 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» (далі ТОВ «Авентус Лізинг») та відповідачем було укладено Договір фінансового лізингу №ЧГ-1235, за яким відповідачу було передано транспортний засіб у користування та на умовах фінансового лізингу. Автомобіль Chevrolet Lacetti, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був придбаний раніше ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» у власність та зареєстровано за лізингодавцем.
18 червня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» та лізингоодержувачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору фінансового лізингу №ЧГ-1235, в якій вказано графік внесення лізингових платежів. Відповідач, здійснивши оплату лізингових платежів у червні 2021 року в сумі 7322,00 грн., липні-березні 2022 року, у подальшому порушив графік платежів, через що у нього виникла прострочена поточна заборгованість.
Позивач вказав, що 08 квітня 2023 року засобом поштового зв`язку за адресою фактичного місцезнаходження відповідача, останньому було направлене повідомлення про необхідність усунення порушень платіжної дисципліни та виконання умов договору в частині прострочення оплат у строк до 17 квітня 2023 року, однак вимоги виконані не були.
18 квітня 2023 року позивачем засобом поштового зв`язку за адресою фактичного місцезнаходження відповідача, останньому було направлене повідомлення про відмову від Договору фінансового лізингу №ЧГ-1235 від 16 червня 2021 року та вимогу про повернення об`єкту фінансового лізингу шляхом самостійного доставлення лізингодавцю до 27 квітня 2023 року, однак автомобіль повернуто не було, з підстав чого позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, стягнути заборгованість та вирішити питання про відшкодування понесених судових витрат.
Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відзиву на позов до суду не надав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Лізинг» та ОСОБА_1
Відповідно п. 1.1. загальних умов договору лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння і користування з правом викупу транспортний засіб (далі - предмет лізингу), найменування, марка, модель, рік випуску, характеристики, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у договорі, а лізингоодержувач зобов`язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору.
Позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав та придбав предмет лізингу, а саме автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», VIN - код НОМЕР_2 , рік випуску 2006, та передав у користування лізингоодержувачу на підставі акту приймання-передачі об`єкта лізингу до договору фінансового лізингу № ЧГ-1235 від 16 червня 2021 року (а.с. 25).
Згідно п. 9.2.2. загальних умов лізингоодержувач зобов`язаний вчасно та у повному обсязі сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, а також інші платежі відповідно до умов договору, а також штрафні санкції відповідно до положень договору та інші платежі, які пов`язані з використанням об`єкта лізингу виключно на рахунки лізингодавця.
Відповідно до п. 9.2.6. загальних умов у разі закінчення строку фінансового лізингу, а також у разі дострокового припинення договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмету лізингу стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором фінансового лізингу.
18 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Лізинг» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору фінансового лізингу № ЧГ-1235 від 16 червня 2021 року, згідно якої сторони погодили графік внесення лізингових платежів в період з 16 червня 2021 року 18 червня 2024 року, загальна кінцева сума виплати мала складати 161391,74 грн. (а.с. 29).
Встановлено, що 07 квітня 2023 року ТОВ «Авентус Лізинг» засобом поштового зв`язку направило ОСОБА_1 повідомлення про необхідність усунення порушення за договором фінансового лізингу щодо погашення несплаченої заборгованості у строк до 23 год. 59 хв. 17 квітня 2022 року, однак вказану вимогу відповідач не виконав (а.с. 32).
18 квітня 2023 року за вих. № 155/1-Ю ТОВ «Авентус Лізинг» засобом поштового зв`язку направило ОСОБА_1 повідомлення про відмову від Договору фінансового лізингу (а.с. 34-35).
Водночас, за змістом п. 8.4 загальних умов, у разі якщо протягом 10 календарних днів з дати направлення відповідного повідомлення, з метою досудового врегулювання, лізингоодержаувач не усуне визначені в повідомленні порушення або не викупить об`єкт лізингу, а також при настанні обставин, передбачених п. 8.2.5 загальних умов договору, лізингодавець направляє на адресу лізингоотримувача, вказану в договорі, цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від договору (його розірвання) і повернення об`єкта лізингу лізингодавцю. Лізингоодержувач або його законний представник, зобов`язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю за адресою, вказаною в повідомленні.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.
Пунктом 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.
За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.
Частинами 1 та 3 ст. 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.
Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.
Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.
Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.
Згідно ч. 2 ст. 16 вищевказаного Закону, до складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право, зокема: у випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу, відмовитися від договору фінансового лізингу, стягнути з лізингоодержувача несплачені лізингові платежі, термін сплати яких настав на дату такої відмови, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу та у разі невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу - сплати неустойки у розмірі, встановленому цим Законом, за володіння та користування об`єктом фінансового лізингу за час прострочення повернення об`єкта фінансового лізингу, якщо інший розмір неустойки не визначений договором фінансового лізингу; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства; вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу у разі невиконання лізингоодержувачем чи особою, яка отримала об`єкт фінансового лізингу від лізингоодержувача відповідно до цього Закону, обов`язку щодо належного використання об`єкта фінансового лізингу за договором фінансового лізингу; у разі відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу та неповернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу на вимогу лізингодавця у строки, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу та/або законодавством.
Статтею 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» врегульовано відмову від договору фінансового лізингу та дострокове розірвання договору фінансового лізингу, в тому числі: після отримання Лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса: 1) у разі якщо Лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів; 2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансового лізингу або законом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 1ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Авентус Лізинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 102717, 15 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що належить задовольнити.
Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Лисенко Д.В. є представником ТОВ «Авентус Лізинг» згідно ордеру на підставі договору про надання правової допомоги №2001 від 20 січня 2023 року (а.с. 43).
Згідно вимог позовної заяви, позивач просив суд вирішити питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, у тексті позову надав орієнтовний розрахунок позовних вимог в цій частині
Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які акти виконаних робіт, зазначення переліку та вартості послуг, які були надані адвокатом Лисенко Д.В. та підтвердження їх оплати позивачем, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.
Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 гривень. Таким чином, враховуючи процент задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 2684,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2023 року.

Суддя: Ю.В. Тополева