Справа № 523/3832/19
Провадження №2/523/436/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

представника позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , правонаступник відповідача ОСОБА_4 , про визнання 1/2 частини квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна

УСТАНОВИВ:

12 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та визнання за нею права власності на 1/4 частину вказаної квартири.

Свої вимоги вона обґрунтовувала тим, що у період шлюбу з відповідачем вони спільно придбали однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу. Право власності на квартиру було оформлено на відповідача та його матір, яка у 2014 році померла. Оскільки відповідач має намір відчужувати квартиру, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом.

20 березня 2019 року суддя Суворовського районного суду м. Одеси своєю ухвалою прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30 липня 2019 року відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що 1/2 частина квартири по АДРЕСА_2 , не може визнаватися об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вона була придбана за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири його батька за адресою: АДРЕСА_3 , яка була приватизована після 1991 року в рівних частках між членами сім`ї відповідача, продаж даної квартири здійснювався після смерті батька у 2000 році. При цьому угода з продажу квартири та купівлі спірного майна проводилася одночасно у той же день у того ж самого нотаріуса. Хоча спірне майно і було набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто. Позивачка не надала жодних доказів того, що квартира була придбана за кошти подружжя.

Згідно з свідоцтвом про смерть, виданим 31.08.2021 року, серія НОМЕР_1 , Доброславським відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), відповідач ОСОБА_3 помер ~ ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1600. У зв`язку з чим суд своєю ухвалою від 20 вересня 2023 року залучив до участі у справі як правонаступника відповідача ОСОБА_4 .

Представник позивачки адвокат Андрушкевич Т.Д. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Правонаступник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, із клопотаннями до суду не звертався, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивачки, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

24 січня 1981 року ОСОБА_3 уклав шлюб із ОСОБА_5 , актовий запис № 155.

У період шлюбу з позивачкою 27 червня 2001 року відповідач та його мати ОСОБА_6 придбали за договором купівлі-продажу у рівних частках квартиру АДРЕСА_1 , та складається із однієї житлової кімнати, житловою площею 18,5 кв.м та підсобних приміщень, загальною площею 38 кв.м.

На підставі договору купівлі-продажу за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстровано право власності у КП «ОМТБІ та РОН» у кн. 410 пр стор. 53, р. 323.

07 грудня 2010 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси було розірвано шлюб між сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, після смерті якої відповідач у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

ОСОБА_3 помер ~ ІНФОРМАЦІЯ_3 і після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним 18 лютого 2019 року, за яким він заповідав усе своє майно ОСОБА_4 ..

За відомостями спадкової справи відкритої щодо майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Оскільки договір купівлі-продажу спірної квартири укладено 27 червня 2001 року, тому до виниклих правовідносин щодо поділу квартири застосовуються норми КпШС України.

Так, за нормами ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

За частиною першою ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Згідно з ч.1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

За нормами ч.2,3 ст.29 КпШС України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Згідно з вимогами ст.11 КпШС України у тих випадках, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Нормами ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За нормами ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка звернулася до суду, коли дізналася про намір ОСОБА_3 продати квартиру.

Відповідачем та його правонаступником на підтвердження заперечень ОСОБА_3 проти позову не було надано належних доказів щодо придбання квартири за особисті кошти.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки була придбана під час шлюбу, тому виходячи із рівності часток, 1/4 частини квартири належить позивачці .

Таким чином, вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в ході розгляд справи, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з правонаступника відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, сплачений при подачі позову, у розмірі 1152,60 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,279,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , правонаступник відповідача ОСОБА_4 , про визнання 1/2 частини квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна задовольнити.

Визнати 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя.

Поділити спільне майна подружжя та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з правонаступника відповідача ОСОБА_4 (інн: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (рнокпп: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1152,6 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 13 листопада 2023 року