Справа № 428/6558/20
№ 4-с/183/35/23

У Х В А Л А
01 листопада 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Дубовенко І.Г.,
з участю секретаря судового засідання Рибака Я.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Сєвєродонецький ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», на бездіяльність державного виконавця,
за участю представника скаржника адвоката Тананакіна О.В., суд
11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Тананакіна Олександра Валерійовича звернулася зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. Згідно штампу на конверті, в якому надійшла скарга, вона здана на пошту 04 жовтня 2023 року.
Заявник оскаржує бездіяльність Сєвєродонецького ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 65308201.
Зазначене виконавче провадження було відкрите при примусовому виконанні виконавчого листа № 428/6558/20, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 01 березня 2021 року.
Заявник зазначає, що про порушення свого права дізнався при відвідуванні філії банку у м.Києві 04 жовтня 2023 року, після чого в цей же день звернувся до ВДВС з клопотанням про скасування арешту, яке до моменту звернення до суду ВДВС не розглянуто, у зв`язку з чим просить поновити строк для звернення зі скаргою до суду.
В обґрунтування скарги заявник зазначає, що на час здійснення виконавчого провадження на його майно був накладений арешт, який не був знятий після завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу без виконання.
Відсутність відкритого виконавчого провадження свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника і тому є підставою для зняття арешту. Вважає, що виконавцем не виконані вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».
Ухвалою від 13 жовтня 2023 року скаргу залишено без руху та наданий час для виправлення недоліків.
Ухвалою від 18 жовтня 2023 року після часткового усунення недоліків, скаргу залишено без руху та наданий час для виправлення недоліків.
Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є : 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
При цьому, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України Про виконавче провадження (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу) не встановлює прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.
Разом з тим, спір у справі виник у зв`язку з тим, що на заяву ОСОБА_1 подану нею поза межами виконавчого провадження, про зняття арешту у зв`язку з відсутністю виконавчих, державний виконавець відмовився зняти арешт з майна боржника.
В судовому засіданні представник скаржника в повному обсязі підтримав скаргу та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити її. Зазначив, що ОСОБА_1 борг у вказаному виконавчому провадження не сплачувався і, на його думку, такий факт не є предметом даного розгляду.
Представник Сєвєродонецького ВДВС в судове засідання не з`явився, надавши заперечення на скаргу, в яких посилався на те, що виконавцем виконані вимоги закону, підстави для задоволення скарги відсутні. Просив розглядати справу за відсутності представника ВДВС.
Представник ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» у судове засідання не з`явився, згідно з частиною 2 статті 450 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.
За даними реєстру автоматизованої системи виконавчих проваджень стосовно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- за № 63345752 Сєвєродонецьким ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області СМУМЮ 20 жовтня 2020 року було відкрите виконавче провадження, стягувачем у якому АТ Луганськгаз; стан ВП завершено;
- за № 65308201 Сєвєродонецьким ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області СМУМЮ 15 травня 2021 року було відкрите виконавче провадження, стягувачем у якому ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання»; стан ВП завершено;
- за № 68593342 Сєвєродонецьким ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області СМУМЮ 11 лютого 2022 року було відкрите виконавче провадження, стягувачем у якому ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання»; стан ВП відкрито.
За даними реєстру АСВП за № 65308201 з ідентифікатором доступі В7Г87ЕЕ4Б5ЕБ вбачається, що:
01 липня 2021 року державним виконавцем Сєвєродонецький ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), винесено постанову про арешт коштів боржника;
04 жовтня 2021 року державним виконавцем Сєвєродонецький ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», боржником рішення суду не виконано, борг у виконавчому провадженні не сплачений.
Таким чином Сєвєродонецьким ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), здійснювалося виконавче провадження № 65308201 з виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 428/6558/20.
Виконавчий лист у вказаному ВП був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника не виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу
Як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Саме з цих підстав був повернутий стягувачу виконавчий лист у справі № 428/6558/20, видані Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 01 березня 2021 року.
Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави повернення виконавчого документа стягувачу.
Виконавчі листи у справі № 185/8302/13-ц були повернуті стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).
Як передбачено частиною 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
Як визначено частиною 3 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.
Тобто при поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника лише у таких випадках:
- якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа,
- якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення,
- якщо запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.
Згідно наведених положень закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна не знімається, а стягувач має можливість повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
Відповідно до вимог ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження»:
1.У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
2. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
3. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
4. У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
А згідно з вимогами ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»:
1. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника; 19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди; 19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно.
2. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
3. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
4. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 4 і 19 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Враховуючи, що виконавче провадження з виконання рішення суду у справі № 428/6558/20 не закінчене, в розуміння ст.ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника, як на підставу скарги невиконання виконавцем вимог ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».
Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що відсутні підстави для задоволення скарги.
Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною судового провадження по конкретній справі, а діючим законодавством не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тому за подання скарги судовий збір не сплачується.
Як передбачено статтею 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.
На підставі викладеного, керуючись статтями 450-451 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Відмовити повністю у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця на бездіяльність державного виконавця.
Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покласти на заявника.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається у Дніпровській апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г.Дубовенко