УХВАЛА

09 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 754/8583/20

провадження № 61-10244св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Якубов Яшар Елхан огли, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року в складі судді Таран Н. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року в складі колегії суддів Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О., Гуля В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позову та судових рішень судів попередніх інстанцій

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Позов мотивував тим, що йому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Вказував, що 02 червня 2020 року йому стало відомо, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О. А. 04 червня 2019 року здійснив державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_3 на підставі посвідченого 04 червня 2019 року цим же нотаріусом договору купівлі-продажу квартири, укладеного в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» згідно зі застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, укладеному між позивачем та ОСОБА_2 .

Зазначав, що не отримував вимогу іпотекодержателя про усунення порушень, надіслання якої є передбаченим у статті 35 Закону України «Про іпотеку» обов`язком іпотекодержателя. Тому вважав, що ОСОБА_2 не набув права на продаж предмета іпотеки іншій особі.

На підставі викладеного просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року, в задоволенні позову відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що позивач не довів обставину неотримання ним письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень основного зобов`язання. Суд також урахував, що протягом тривалого часу з моменту отримання позивачем вимоги іпотекодержателя та укладення оспорюваного договору купівлі-продажу позивач не вчинив жодних дій з погашення існуючої заборгованості. Оскільки передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання договору недійсним суд не встановив, то дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до свідоцтва від 11 грудня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В. В. за реєстровим №2043, нотаріус посвідчила, що 14 вересня 2018 року заяву-вимогу ОСОБА_2 вона передала ОСОБА_1 шляхом направлення поштового відправлення зі зворотним повідомленням 14 вересня 2018 року, яке було вручено адресату «за довіреністю». Тому відсутні підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Додатково апеляційний суд зазначив, що при зверненні до суду з цим позовом позивач не пред`явив вимоги про визнання права власності на спірну квартиру або витребування майна з чужого незаконного володіння, у зв`язку з чим зробив висновок про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду підписану представником касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року, в якій з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суди в оскаржених судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц, Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі № 361/7492/16-ц.

Крім того, у касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме зазначено, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не прийняли їх до уваги (пункт 1 частина третя статті 411 ЦПК України).

У касаційній скарзі наполягає на тому, що не отримував вимогу іпотекодержателя про усунення порушень основного зобов`язання. Надане відповідачем зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення містить відомості про його вручення «за довіреністю» особі з прізвищем « ОСОБА_4 ». Зазначає, що не уповноважував жодну особу, в тому числі з таким прізвищем, на отримання кореспонденції за своєю домашньою адресою. Вказує, що обрав належний спосіб захисту порушеного права.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року, відкрито касаційне провадження в справі та витребувано її матеріали.

У серпні 2023 року справа № 754/8583/20 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Щодо клопотання позивача про зупинення дії оскаржених судових рішень

28 серпня 2023 року до Верховного Суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення дії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року до закінчення касаційного провадження в цій справі.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебувають цивільні справи № 754/11272/19 та № 754/13384/19 про визнання позивача та членів його сім`ї такими, що втратили право користування спірною квартирою, та про їх виселення, провадження в яких зупинено до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили. Після прийняття апеляційним судом постанови по суті спору провадження в справах №№ 754/11272/19, 754/13384/19 поновлено, а тому заявник уважає, що в разі задоволення його касаційної скарги в цій справі захист порушених прав позивача може бути утруднений.

Вирішуючи клопотання про зупинення дії судового рішення, Верховний Суд виходить із такого.

За змістом частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вказаною нормою у випадку примусового виконання передбачено зупинення виконання рішення, а у випадку, якщо рішення не передбачає примусового виконання - зупинення його дії.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а постановою Київського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року рішення місцевого суду залишено без змін. Вказані судові рішення не підлягають примусовому виконанню. Підстави для зупинення дії вказаних судових рішень відсутні, оскільки судові рішення про відмову в задоволенні позову не тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин, які існували між сторонами на час пред`явлення позову, тоді як метою вирішення питання про зупинення дії судових рішень є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з дією судових рішень.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про зупинення дії оскаржених судових рішень.

Керуючись статтями 389, 394, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подав представник - адвокат Якубов Яшар Елхан огли, про зупинення дії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року залишити без задоволення.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Якубов Яшар Елхан огли, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року призначити до судового розгляду на 15 листопада 2023 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний