Справа № 2/1713/422/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

при секретарі - Самолюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог заяву АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі №2/1713/422/11, який виданий Острозьким районним судом Рівненської області про стягнення ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" 18516,56 грн. заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи її тим, що оригінал виконавчого листа був втрачений.

В судове засідання представник заявника не з`явився, в поданій на адресу суду заяві просить розгляд заяви проводити за його відсутності.

Представник Острозького відділу ДВС та боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду заяви були повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву не обґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 10.08.2011 по цивільній справі за позовом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" 18516,56 грн. заборгованості за кредитом, 185,17 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Для примусового виконання вказаного рішення суду 15.02.2012 представнику позивача було видано виконавчі листи.

Окрім того, відповідно до ухвали Острозького районного суду від 22.04.2020 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" було видано дублікат виконавчого листа у вказаній справі та поновлено строк для пред`явлення його до виконання.

При цьому, заявник посилається на те, що заборгованість з боржника не стягується та місце знаходження виконавчого листа йому не відоме. На підтвердження викладених обставин щодо втрати виконавчого листа додав до заяви повідомлення Острозького відділу ДВС від 28.10.2022 відповідно до якого вбачається, що згідно даних АСВП виконавче провадження було завершено, постанова та виконавчий лист були направлені стягувачу.

Водночас, з доданих до заяви доказів не можливо встановити строки перебування виконавчого листа на виконанні та дату його повернення стягувачу, що позбавляє суд можливості однозначно встановити, що на момент звернення до суду строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання не закінчився.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документу суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Положення вказаної процесуальної норми не містять безумовного обов`язку суду видати дублікат виконавчого документу, а передбачена можливість видачі такого дублікату (право суду) пов`язується із належним з`ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа та додержання строку, встановленого для пред`явлення. Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, вбачається, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 у справі №474/783/17 (провадження №61-29св17), від 10 жовтня 2018 у справі №2-504/11 (провадження №61-41846св18).

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.11.2019 у справі 201/14242/17.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Отже, дублікат виконавчого листа може бути видано, зокрема у тому випадку, якщо суд поновив строк пред`явлення його до виконання або такий строк не пропущено на момент подання заяви про видачу дубліката виконавчого документа. В іншому випадку настають наслідки, які зумовлюють відмову у видачі дубліката виконавчого листа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 у справі №2-824/2009 (провадження №61-5388св18).

Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (така правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №5/229-04, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г).

Оскільки строк звернення до суду із вимогою про видачу дубліката виконавчого документа законом не визначено, доцільність такого звернення зберігається лише в межах строків, встановлених для пред`явлення виконавчого документа до виконання, після їх спливу виконавче провадження не може бути відкрите.

Вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду необхідно встановити, чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред`явлення останнього до виконання, у разі пропуску такого строку - чи звертався заявник із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання одночасно із заявою про видачу дубліката.

Закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, чинного на момент винесення судового рішення та набрання ним законної сили, було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

Відповідно до п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до вимог ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Зі змісту цієї норми слідує, що поновлення пропущеного строку можливе у випадку, якщо стягувач обґрунтує обставинами (причинами) як такими, що характеризують поважність пропуску строку, передбаченого законом для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, та переконає суд в їх існуванні, посилаючись та надаючи відповідні докази по кожній з наведених таких обставин. При цьому, поважною причиною може бути лише перебіг у часі такого стану речей, який виникає незалежно від волі стягувача та прямим наслідковим зв`язком перешкоджає йому в реалізації свого інтересу, тобто в даному випадку, звернути стягнення боргу на свою користь за рішенням суду в примусовому порядку. Суд же при вирішенні цього питання повинен з`ясувати причини пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони; стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання 25.10.2022, тобто з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, представником заявника не надано жодних належних та допустимих доказів того, що він звертається із заявою про видачу дубліката виконавчого листа в межах строку пред`явлення його до виконання (в разі переривання строку), як і не зазначає поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Суд також зазначає, що поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки, визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Наявність норм Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: не обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк. це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникли протягом строку. який пропущений та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Обґрунтовуючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" посилається на те, що виконавчий лист було втрачено, пошуки виконавчого листа в архіві банку в зв`язку з його переїздом в інше регіональне управління через територіальну близькість до району бойових дій не призвели до позитивного результату.

Суд зазначає, що такі доводи заявника є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази, що підтверджують вказані заявником обставини втрати виконавчого листа, зокрема щодо відсутності виконавчого листа в архіві чи управлінні банку, при його поверненні представнику та повторному отриманні його дубліката, а також відомостей з Єдиного реєстру боржників про відсутність виконавчих проваджень з примусового виконання вказаного виконавчого листа, відомостей із зазначенням доказів про зміну територіального місцезнаходження управління та втрати документів через цю обставину.

Відсутність вказаних відомостей без підтвердження належними доказами позбавляють суд можливості встановити обставини, за яких виконавчий лист відносно ОСОБА_1 було втрачено, і взагалі чи пред`являвся виконавчий лист чи його дублікат в подальшому до виконання.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення від 10.08.2011.

Таким чином стягувач мав можливість протягом встановленого законом строку використовувати права, надані законом, контролювати процес стягнення.

При цьому факт втрати виконавчого листа (без зазначення доказів за яких обставин та часу його втрати, а також без встановлення строку пред`явлення його до виконання), на що посилається заявник обґрунтовуючи свою заяву, не є безумовною підставою для видачі його дубліката.

Строк пред`явлення вказаного виконавчого листа становив до 27.08.2012. Водночас належних доказів пред`явлення виконавчого листа (відкриття виконавчого провадження та його закриття із зазначенням дати, а також відомостей про переривання строку пред`явлення виконавчого листа за попереднім зверненням) заявником не надано.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази контролю за станом виконання упродовж визначеного законодавством строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа з боку стягувача, а також відсутні належні та допустимі докази на підтверджений причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, за відсутності вказаних відомостей суд приходить до висновку, що заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання за відсутності поважних причин, оскільки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" мав достатній час для звернення до суду за заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа у відношенні боржника. Водночас заявник не просить поновити такий строк.

Заявником не надано доказів, а судом не встановлено обставин для видачі дубліката виконавчого листа щодо ОСОБА_1 , зокрема, пред`явлення його до виконання, підстав завершення виконавчого провадження у разі перебування його на виконанні, обставин за яких виконавчий лист втрачений, оскільки без встановлення цих обставин неможливо встановити чи підлягає видачі дублікат виконавчого листа, чи підлягає поновленню строк на його виконання. Доказів поважності причин пропуску такого тривалого строку не пред`явлення виконавчого листа до виконання, належних та допустимих доказів, які свідчать про втрату виконавчого документа, заявник суду не надав.

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною "права на суд" та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

Разом з цим, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Пред`явивши виконавчий лист щодо для виконання та будучи обізнаним про строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягувач має проявити належну добросовісність та заінтересованість у виконанні судового рішення, зокрема з розумним інтервалом часу вживати заходів щоб дізнатись про стан відомих виконавчих проваджень та своєчасно вживати необхідні заходи.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Враховуючи вказану правову позицію, викладеною в пунктах 44-47 постанови ВП ВС від 21 серпня 2019, оскільки доказів втрати виконавчого листа та звернення заявника із заявою про видачу його дубліката в межах строку його пред`явлення, а також поважності причин пропуску такого тривалого строку не пред`явлення виконавчого листа до виконання, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення стягувача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, заявник суду не надав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.433 ЦПК України, пп.17.4 п.1 Перехідних положень ЦПК України,

постановив

в задоволенні заяви АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.