ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/670/23 Справа № 175/1431/21 Головуючий у першій інстанції: Бойко О.М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
14 листопада 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Красвітної Т.П.,
суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,
за участю секретаря Сахарова Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Дніпровська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Дніпровська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку поділу сумісно нажитого майна та про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , у зв`язку з чим відкрилась спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 73,0 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., та земельна ділянка, що розташовані за адресою по АДРЕСА_1 . Житловий будинок належав спадкодавця на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , видного 29.12.2005 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради. За життя ОСОБА_5 заповіту не склав. Позивачка є донькою ОСОБА_5 , відповідно спадкоємицею першої черги. На час придбання вищезазначеного майна спадкодавець був неодружений, оскільки шлюб із ОСОБА_6 був припинений 05 травня 2003 року. Оскільки на час смерті спадкодавець перебував у шлюбі із ОСОБА_3 , відповідачка та позивачка є спадкоємицями першої черги у порядку спадкування за законом. Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом відсутні. Отже, позивачка, як спадкоємиця за законом першої черги має право на отримання 1/2 частини від спадкової маси, що залишилась після смерті її батька. У встановлений законодавством строк позивачкою було подано заяву про прийняття спадщини. 02 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено, оскільки у спадкоємиці відсутні документи, що встановлюють право власності на спадкове майно спадкодавця. У позивачки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 . Позивачці відомо, що правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно знаходяться у дружини спадкодавця - ОСОБА_3 . Проте, після смерті батька знайти спільну мову позивачці із відповідачкою не вдається, домовитись про надання до нотаріальної контори за місцем відкриття спадкової справи правовстановлюючих документів на домоволодіння - не має можливості. Внаслідок чого позивач позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину з незалежних від неї причин. Тому позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 2-7 т.1).
У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона з жовтня 1996 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 . Вони почали вести спільний побут, спільне господарство, спільний бюджет, приймати рішення щодо спільного місця проживання, його побудову та облаштування; також проводили спільно усі свята та події, разом проводили спільне оздоровлення. Задля покращення житлових умов ОСОБА_5 та позивачка за зустрічним позовом у 1999 році спільно прийняли рішення отримати земельну ділянку і побудувати на ній будинок за адресою по АДРЕСА_1 . Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з жовтня 1996 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. У 2005 році будівництво будинку закінчилось, в подальшому ОСОБА_5 було отримано свідоцтво про власності на нерухоме майно. Внутрішні будівельні роботи і облаштування будинку проводилось протягом ще 15 років. 20.08.1999 ОСОБА_5 уклав договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки за вказаною вище адресою, а 09.09.1999 на підставі рішення Підгородненської міської рада ОСОБА_5 було видано Державний акт на право приватної власності на землю. Вказане свідчить, що у період перебування у фактичних шлюбних відносинах, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 набули права власності на земельну ділянку. 26.03.2010 році ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали шлюб. На момент смерті ОСОБА_5 позивачка за зустрічним позовом проживала з ним за одеією адресою. Окрім спірного житлового будинку та земельної ділянки, ОСОБА_5 був власником 1/3 квартири за адресою по АДРЕСА_2 . Отже, будинок по АДРЕСА_1 є сумісно нажитим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , тому власником 1/2 частини сумісно нажитого будинку є спадкодавець ОСОБА_5 , а власником іншої половини будинку є позивачка за зустрічним позовом. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач за зустрічним позовом (дружина) та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 (донька). Тому ОСОБА_3 просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу; визнати за ОСОБА_3 у порядку поділу сумісно нажитого майна право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами і на 1/2 частину земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом за ОСОБА_5 право власності на 1/4 житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, на 1/4 земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_1 та на 1/6 квартири за адресою по АДРЕСА_2 (а.с. 78-90 т.1).
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2023 року первісні позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 . Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання позову в розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати за подання позову в розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 245-247 т.1).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2023 року - змінено в частині правового обґрунтування. В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2023 року залишено без змін (а.с. 72-80 т.2).

13 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 8400,00 грн. (а.с. 82-92 т.2).

Перевіривши матеріали справи, колегія дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення у справі додаткового судового рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщостосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 270 ЦПК України).

Згідно ч. 4 вказаної вище статті у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (підпункт в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України).

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Крім того, частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначила, зокрема, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 44 т.2).

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, було надано копію договору про надання правничої допомоги №20/09-1 від 20.09.2023 року, укладеного між АО "КД-Груп" та ОСОБА_1 (замовник) (а.с. 88-89 т.2), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4381 від 03.07.2019 року, видане ОСОБА_2 (а.с. 37 т.2), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги в Дніпровському апеляційному суді від 21.09.2023 року (а.с. 37 зворот, 86 т.2), копію акту прийому-передачі наданих послуг №1 від 11.10.2023 (а.с. 87 т.2), копію платіжної інструкції від 21.09.2023 року про оплату ОСОБА_1 на користь АО "КД-Груп" 8400,00 грн. (а.с. 90 т.2).

Згідно вказаного вище акту прийому-передачі наданих послуг №1 від 11.10.2023, АО "КД-Груп" надало, а ОСОБА_1 прийняла правову допомогу на загальну суму 8400,00 грн., а саме: розробка правової позиції захисту прав та інтересів клієнта за поданою апеляційною скаргою, підготовка та подання відзиву до Дніпровського апеляційного суду, участь представника під час розгляду судом апеляційної скарги (а.с. 87 т.2).

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений АО "КД-Груп" у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, було підготовлено та подано відзив на апеляційну скаргу, а також представником ОСОБА_2 прийнято участь в судовому засіданні 10.10.2023 року, що підтверджується протоколом вказаного судового засідання (а.с. 68-70 т.2).

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечував щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, зокрема, про відсутність розрахунку витраченого адвокатом часу на надання правничих послуг, неспівмірність заявлених до стягнення витрат із часом, витраченим адвокатом, та обсягом наданих робіт (а.с. 99-104 т.2).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги доведення виконаних АО "КД-Груп" робіт з професійної правничої допомоги ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції на суму 8400,00 грн.; враховуючи відсутність детального погодинного розрахунку наданих послуг із зазначенням вартості кожної послуги окремо; беручи до уваги складність справи, ціну позову, обсяг наданих послуг, а також подані представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 письмові заперечення, - колегія дійшла висновку, що понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 7400,00 грн.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на ОСОБА_3 покладаються судові витрати, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у вигляді витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, пропорційно задоволеним первісним позовним вимогам (задоволені повністю) та залишеним без задоволення зустрічним позовним вимогам (немайнова вимога - залишена без задоволення, майнові вимоги - залишені без задоволення на 53,61%), у розмірі 6541,79 грн.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На ОСОБА_1 покладаються судові витрати у вигляді сплаченого ОСОБА_3 судового збору при поданні апеляційною скарги (9298,69 грн), пропорційно задоволеним зустрічним позовним вимогам (майнові вимоги задоволені на 46,39%), у розмірі 578,14 грн. (а.с. 14а, 26 т.2). Інша частина судових витрат у вигляді сплаченого ОСОБА_3 судового збору при поданні апеляційною скарги (в сумі 9298,69 грн.) покладається на неї, пропорційно задоволеним первісним позовним вимогам та залишеним без задоволення зустрічним позовним вимогам.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. ст. 141 ЦПК України).

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) на користь ОСОБА_1 судових витрат, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 5963 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн. 65 коп. (6541,79 грн - 578,14 грн).

З огляду на вищевикладене, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами у даній справі, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 259, 268, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 5963 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн. 65 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова