Справа № 465/7809/22 Головуючий у 1 інстанції: Кротова О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2217/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», про відшкодування збитків.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 лютого 2021 року о 07 год. 10 хв. на автодорозі М-10-01 відбулася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Іnfinity», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2021 року у справі № 450/620/21 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 3014/215/011190, укладеного між ним та Акціонерним товариством «Концерн Галнафтогаз», виплатила потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 172 220,48 грн. Вказує, що цивільно-правова відповідальність власникаавтомобіля марки «Іnfinity», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Стразова група «Оберіг», яке відшкодувало шкоду в розмірі 112 181,26 грн. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню 60 039,22 грн., що є різницею між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, яку особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» завдані збитки в розмірі 60 039,22 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року позов Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» завдані збитки в розмірі 60 039,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» 2 481 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що обов`язок з відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ліміт відповідальності Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», яке є страховиком її цивільно-правової відповідальності відповідно до страхового полісу № ЕР/201255925, становить 130 000 грн., а відтак, перевищує розмір заподіяної нею шкоди. Вказує, що оскільки ліміт страхової відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної шкоди, покладення не неї обов`язку з відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності страховика суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає, що між Акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування, позивач погодився з розміром страхової виплати, а тому відсутні підстави для стягнення на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 серпня 2023 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року призначено на 15 год. 30 хв. 30 жовтня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 07 листопада 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 30 жовтня 2023 року, датою ухвалення постанови є саме 07 листопада 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», суд першої інстанції виходив з того, що суми страхового відшкодування недостатньо для відшкодування завданої відповідачкою шкоди в повному обсязі, а відтак, у неї виник обов`язок сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 09 лютого 2021 року о 07 год. 10 хв. на Західний обхід м.Львова, 2 км 200 м водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Іnfinity Q 50» д.н.з. НОМЕР_2 , не була уважна, не врахувала дорожньої обстановки, а саме засніженої проїзної частини та не дотрималася безпечної швидкості руху, порушивши вимоги п. 2.3.б, 12.1 ПДР України, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що спричинило механічні пошкодження автомобілів.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2021 року у справі № 450/620/21 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави.

Вищезазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15 листопада 2018 року підтверджується, що власником автомобіля марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , є ПАТ «Концерн Галнафтогаз».

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , застраховано ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/215/011190 від 13 листопада 2020 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» (страховик) та АТ «Концерн Галнафтогаз» (страхувальник).

Разом з тим, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Іnfinity Q 50» д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована ТзДВ «Страхова група «Обергі» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/201255925 від 15 вересня 2020 року, умовами якого передбачено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого в межах: 260 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 130 000 грн. за шкоду, заподіяну майну, а також встановлено франшизу в розмірі 0 грн.

17 березня 2021 року АТ «Концерн Галнафтогаз» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту за страховим випадком, який відбувся 09 лютого 2021 року.

Згідно із звітом № 811/21, складеним 24 лютого 2021 року СПД ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , складає 184 499,59 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , складає 112 181,26 грн.

16 квітня 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» затвердило страховий акт № 101847/1, за яким подія, яка відбулася 09 лютого 2021 року, визнається страховим випадком, а збитки, яких зазнав страхувальник, підлягають відшкодуванню в сумі 172 220,48 грн.

Платіжним дорученням № 2458 від 19 квітня 2021 року підтверджується, що ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» виплатило на рахунок, зазначений в заяві про виплату страхового відшкодування, 172 220,48 грн (а.с. 34).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна за змістом правова норма викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування».

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Так, згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора, а саме: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

17 травня 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до ТзДВ «Страхова група «Оберіг», як до страховика винної особи, із заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації), вказавши в заяві рахунок для виплати страхового відшкодування UA5042171.

Випискою по рахунку НОМЕР_4 підтверджується, що 30 вересня 2021 року ТзДВ «Страхова група «Оберіг» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» страхове відшкодування в розмірі 106 572,20 грн. із застосуванням дисконту в розмірі 5 %.

Оскільки ТзДВ «Страхова група «Оберіг» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з врахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц (провадження № 61-18840св18) та від 02 вересня 2020 року у справі № 450/3453/17 (провадження № 61-13380св19).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи те, що виплаченого позивачу розміру страхового відшкодування недостатньо для відшкодування вартості майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля марки Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з ОСОБА_1 , як з винної особи, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 60 039,22 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що між ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ТзДВ «Страхова група «Оберіг» досягнуто згоди щодо розміру страхового вішкодування, спростовуються матеріалами справи, оскільки сума страхового відшкодування, яка виплачена позивачу страховиком винної особи, повністю покриває вартість відновлювального ремонту з урахування зносу пошкодженого автомобіля, що свідчить про повне виконання ТзДВ «Страхова група «Оберіг» обов`язку з виплати страхового відшкодування, а відтак, різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненню з винної особи.

Безпідставним є покликання апелянта на те, що на неї неправомірно покладено обов`язок з відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності страховика, оскільки відповідно до ст. 1194 ЦК України обов`язок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою покладається саме на винну особу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07.11.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк