КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №361/6125/23 Головуючий у 1 інстанції: Сердинський В.С.

Провадження №22-ц/824/14129/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

07 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2023 року в справі за заявою ТОВ «Маркет нерухомості 2021» про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ТОВ «Маркет нерухомості 2021» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просило накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровану 20.07.2023 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 на підставі договору дарування посвідченого 20 липня 2023 року Журавською В.В. державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори за №1-1951. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Заяву обґрунтувало тим, що спірна квартира вибула із власності заявника без його волевиявлення на підставі договору дарування посвідченого 20 липня 2023 року Журавською В.В. державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори за №1-1951, за результатами яких квартира була зареєстрована на праві власності за обдарованим ОСОБА_1 , що у свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову, який він має намір та зобов`язується пред`явити до заінтересованих осіб протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет нерухомості 2021» про забезпечення позову до пред`явлення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровану на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору дарування посвідченого 20 липня 2023 року Журавською В.В. державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори за №1-1951. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, 11 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що пояснення та аргументи заявника ТОВ «Маркет нерухомості 2021» наведені в заяві про забезпечення позову є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд дійшов помилкового висновку.

Так як предметом майбутнього позову, який має намір подати до заінтересованих осіб ТОВ «Маркет нерухомості 2021» про визнання права власності на квартиру.

Перед посвідченням договору дарування квартири АДРЕСА_1 , державний нотаріус перевірив наявність обтяжень на нерухоме майно та особу дарувальника. Обтяження були відсутні.

Посилався на те, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2023 року у справі № 361/3341/22 було закрито провадження, а тому всі питання по суті спору вирішені і необхідності вжиття заходів забезпечення позову минула, як і минув строк, встановлений для збереження дії таких заходів, передбаченого статтею 158 ЦПК України, та скасування заходів забезпечення позову.

Суд вирішуючи питання про забезпечення позову в даній справі не врахував порушення прав відповідача як власника квартири, зокрема щодо володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

29 вересня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив адвоката Горлатого О.В. - представника ТОВ «Маркет нерухомості 2021», в якому він просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представники ТОВ «Маркет нерухомості 2021» - Сорокопуд М.А., Горлатий О.В., Грицай С.М. - в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просили її задовольнити.

Апелянт - ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явився, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції установлено, що предметом майбутнього позову, який має намір та зобов`язується пред`явити заявник до заінтересованих осіб протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову є оспорення договору дарування посвідченого 20 липня 2023 року Журавською В.В. державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори за №1-1951 та визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за "Маркет нерухомості 2021". Ціна позову складатиме 718 420,00 грн.

Заявник зазначив, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, вказав на те, що існують ризики того, що ОСОБА_1 , як власник квартири, буде вчиняти дії щодо її відчуження, що у разі задоволення його позову, який він має намір та зобов`язується пред`явити до заінтересованих осіб протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав заявника за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Невжиття заходу забезпечення позову ускладнить ефективний захист прав заявника та може унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи надану інформацію отриману із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також предмет позову, який в майбутньому може бути поданий позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав згідно зі статтями 149-153 ЦПК України для вжиття заходів забезпечення шляхом накладення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії та арешту на нерухоме майно.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має намір оскаржувати законність набуття відповідачем права власності на квартиру, а захід забезпечення, який встановив заборону вчинення дій щодо відчуження спірного нерухомого майна відповідає вимогам і невжиття забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що забезпечення позову є надуманим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […]

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи, предметом спору є правомірність вчинення договору дарування посвідченого 20 липня 2023 року Журавською В.В. державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори за №1-1951 та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за "Маркет нерухомості 2021".

Відповідно до положень ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів не відхиляє доводи апелянта з приводу, що суд вирішуючи питання про забезпечення позову в даній справі не врахував порушення прав відповідача як власника квартири, зокрема щодо володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, й власників.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову до подачі позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом вжито неспівмірні заходи забезпечення позову спростовуються матеріалами справи та самими позовними вимогами, предметом яких є правомірність набуття відповідачем права власності на спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали суду.

Враховуючи викладене колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційну скаргу належіть залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

При цьому слід зауважити, що за положеннями ч.6 ст.158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 8 листопада 2023 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко