справа 757/5533/19-ц
головуючий у суді І інстанції Новак Р.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року про повернення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: заступник Міністра юстиції України Чернишов Денис Вікторович, Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання права,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: заступник Міністра юстиції України Чернишов Д.В., Національне агентство з питань запобігання корупції, у якому просив суд: визнати його право, засудженого до позбавлення волі, придбати, володіти, зберігати при собі та користуватися електронною книгою, зокрема, під контролем адміністрації установи виконання покарань здійснювати в інтернет-магазинах придбання необхідних книг в електронному (цифровому вигляді) шляхом скачування їх в комп`ютерних класах установи безпосередньо до електронної книги (навчального приладдя).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, у зв`язку з тим, що позивачем не додано до позовної заяви належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Суд першої інстанції мотивував постановлену ухвалу тим, що на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, позивач надіслав на адресу суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, однак зі змісту такої заяви вбачається, що позивач не усунув недоліки у повному обсязі, оскільки не виконав вимоги статті 175 ЦПК України, а саме: не зазначив обставин, правових підстав в яких вбачається порушення права позивача відповідачем Міністерством юстиції України. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини зазначені в позовній заяві.

Не погоджуючись з ухвалами суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року та ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що належність та допустимість доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, вирішуються судом на стадії підготовчого провадження та під час розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження у справі. Тому позивач вважає висновки судді, викладені в ухвалах Печерського районного суду міста Київ від 05 лютого 2019 року та від 07 квітня 2023 року щодо неналежності та недопустимості поданих доказів передчасними, оскільки вони у судовому засіданні не розглядалися.

Зазначає, що в ухвалі Печерського районного суду міста Київ від 05 лютого 2019 року суддею не зазначено спосіб усунення недоліків позовної заяви, що є порушенням частини 2 статті 185 ЦПК України, а тому позивач не знав, що саме йому необхідно зробити для виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року про усунення недоліків позовної заяви.

Також позивач посилається на те, що необґрунтоване повернення йому суддею позовної заяви є порушенням його права на доступ до правосуддя, передбаченого статтею 55 Конституції України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року про залишення позову без руху повернуто, а в частині оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року - відкрито апеляційне провадження.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами 1, 2 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені у статті 175 ЦПК України.

Згідно з частинами 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду в установлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, оскільки позивачем не додано до позовної заяви належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві.

В ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року, якою позов ОСОБА_1 повернуто позивачу також вказано, що позивач не зазначив обставин, правових підстав, з яких вбачається порушення його права відповідачем Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначення підстав спору, а також надання доказів на підтвердження своїх доводів, є правом позивача. Натомість встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 викладено обставини, якими він обґрунтовує порушення відповідачем його прав, для захистом яких він звернувся з указаним позовом.

Зокрема, ОСОБА_1 у позові зазначено, що адміністрація Роменської ВК-56, посилаючись на Наказ Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2835/5 «Про затвердження Правил внутрішнього трудового розпорядку установ виконання покарань», встановила для позивача обмеження та не дозволяють зберігати при собі більше 10 примірників книг чи періодичних видань, що позбавляє позивача можливості отримувати необхідну інформацію для навчання та розвитку. Для вирішення цієї проблеми родичі придбали для нього електронну книгу, але адміністрація Роменської ВК-56 відмовляється приймати у посилці (передачі) для позивача таку книгу, посилаючись на те, що засудженим до позбавлення волі не передбачено право володіння, зберігання при собі та користування електронними книгами.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 додано докази, які він вважає необхідними для підтвердження своїх доводів, викладених у позові.

Вказане свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції, що подана ОСОБА_1 позовна заява не відповідає вимогам пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви. У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 рокускасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська