Справа № 343/2039/22
Провадження № 22-ц/4808/176/23
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Мальцева
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мальцевої Є.Є.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретаря Працун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Романишин Карина Всеволодівна, на ухвалу Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 22 листопада 2022 року у справі за поданням заступника начальника відділу Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Карбівської Л.М., погоджене з начальником відділу, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року заступник начальника відділу Долинського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Карбівська Л.М. звернулася в суд з поданням, погодженим з начальником відділу, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими документами, що перебувають на примусовому виконанні про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу на загальну суму 4 894 078,81грн.

В поданні зазначено, що на виконанні Долинського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться зведене виконавче провадження №62593601 з виконання виконавчих документів.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Виконавцем при прийнятті до примусової виконання виконавчих документів, винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, якими боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанов направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики, рекомендованою кореспонденцією щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належить на праві власності майно, а саме: 1/5 частки квартири. Відповідно до довідки про місце реєстрації та склад сім`ї № 3133, виданої Долинською міською Радою 22.03.2021 в даній квартирі зареєстровані та проживають неповнолітні діти.

03.08.2021 державним виконавцем направлено запит в Службу у справах дітей Долинської міської Ради для надання дозволу на реалізацію 1/5 частки даної квартири.

Листом №120/01-18 від 02.09.2021 року, Служба у справах дітей Долинської міської ради, відмовила в наданні дозволу на реалізацію належного боржнику майна.

Згідно відповіді на запит №: 111578052 від 19.08.2021 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів - в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби

Згідно відповіді №: від 12.08.2021 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформації щодо ОСОБА_1 не знайдено.

Згідно відповіді на запит №: 150081032 від 25.10.2022 до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи встановлено, що за боржником зареєстровані рахунки в кредитних установах.

Постановами про арешт коштів боржника від 27.07.2020, 09.11.2020, 30.07.2021, 30.09.2021, 20.10.2021, 02.11.2022 накладено арешти на кошти, що надходять на розрахункові рахунки, належні ОСОБА_1 ..

Постановою про арешт майна боржника від 27.07.2020 накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , згідно з відповіддю № від 12.08.2021 Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - боржник отримує заробітну плату в ТОВ «Галсервіс», куди для виконання скеровано постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Відповідно до відповіді ТОВ «Галсервіс» ОСОБА_1 з січня 2021 року не проводиться нарахування та виплата заробітної плати, кошти по рішенню суду не сплачує.

При виїзді за адресою, вказаною у виконавчому документі, встановлено, що боржник періодично виїжджає за межі України, тому перевірити його майновий стан за місцем проживання неможливо, що підтверджується актами державного виконавця, складеними в присутності стягувачів по виконавчих провадженнях та понятих.

На запит виконавця, Державною прикордонною службою України повідомлено про те, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 05.02.2021 на адресу Долинського РВДВС надійшов лист ГУДПС в Івано-Франківській області про необхідність звернення до суду про тимчасове обмеження в праві виїзду боржника ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно цього вищевказаних заходів примусового виконання.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2022 року подання заступника начальника відділу Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Карбівської Л.М., погоджене з начальником відділу, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа задоволено.

Вирішено тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно:

вимоги №ф-39-22 від 03.09.2019, виданої Головним управлінням ДПС про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави (ГУДПС) боргу в сумі 98095.86 грн (АСВП66919260):

вимоги №ф-39-22 від 24.02.2021, виданої Головним управлінням ДПС про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави (ГУДПС) боргу в сумі 4262.50грн (АСВ65073012):

вимоги №ф-39-22 від 09.11.2020 виданої Головним управлінням ДПС про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави (ГУДПС) боргу в сумі 342983.67 грн (АСВ 63969356):

вимоги №ф-39-22 від 12.05.2020 виданої Головним управлінням ДПС про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави (ГУДПС) боргу в сумі 23813.63грн (АСВ 62594048):

вимоги №ф-39-22 від 05.03.2020 виданої Головним управлінням ДПС про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави (ГУДПС) боргу в сумі 71291.62 грн; (АСВ 62593601):

виконавчого листа №300/2511/20 від 28.12.2020 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави (ГУДПС) боргу, в сумі 3909889.64 грн (АСВ 64353754):

постанови ІФ171/1679/АВ/СП-ФС Управління Держпраці від 06.03.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 75568.00 грн (АСВ 62593513),

постанови № ІФ1879/1672/НД/АВФС Управління Держпраці від 09.01.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 417300.00грн (АС61777429).

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Романишин К.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 22 листопада 2022 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні подання заступника начальника відділу Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про обмеження права виїзду за кордон, ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без встановлення фактичних обставин справи, а тому підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Державним виконавцем не надано до суду документів про те, що протягом виконавчого провадження із банківської картки ОСОБА_1 стягувалися виплати на погашення боргового зобов`язання. Згідно з банківськими виписками, останні стягнення відбулися у період з лютого 2021 року по березень 2022 року: 17.02.2021 року стягнуто 18800 грн; 06.09.2021 року стягнуто 9800 грн; 12.11.2021р року стягнуто 5483,37 грн; 29.11.2021 року стягнуто 25411,86 грн; 03.03.2022 року стягнуто 8110,49 грн; 15.03.3033 року стягнуто 5929,07 грн.

В подальшому через об`єктивні причини - повномасштабне вторгнення (війну) такі стягнення стали неможливі. ОСОБА_1 в свою чергу з березня 2022 року почав здійснювати волонтерську діяльність, співпрацюючи з Громадською організацією «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій». З огляду на зазначене в даному випадку не вбачається факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. В даному випадку має місце неможливість боржника тимчасово виконати зобов`язання, оскільки він зайнятий повсякденно волонтерською діяльністю. Державним виконавцем не надано доказів того, що при достатньому матеріальному забезпеченні є доведеним факт ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення. Державним виконавцем взагалі не додано документів, які б вказували на доходи боржника. Тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 унеможливить його подальшу волонтерську діяльність і ніяк не вплине на виконання зобов`язань боржником.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло. Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Боржник ОСОБА_1 до суду не явився. Його представник адвокат Романишин К.В. надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, що не явилися до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, заступника начальника Долинського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Карбівської Л.М., яка заперечувала проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання поданням заступника начальника відділу Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області суд першої інстанції дійшов висновку, що представленими суду документами підтверджується описані в поданні обставини щодо наявності виконавчого провадження та фактичного умисного ухилення боржника від виконання рішення суду. Суд першої інстанції погодився із доводами виконавця, що у зв`язку із ухиленням ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчих документів, наявні підстави для встановлення тимчасового обмеження у праві його виїзду за межі України до виконання зобов`язань згідно вищезазначених виконавчих документів.

З такими висновками не можна погодитися, зважаючи на наступне.

Згідно з ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

За положеннями ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, передбачена можливість звернення виконавця до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Таким чином, подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити обставини, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

При зверненні до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України тягар доказування наявності факту ухилення від виконання зобов`язань покладається на державного виконавця. При цьому ухиленням від виконання зобов`язань є свідоме вчинення боржником діяння (дії або бездіяльності), що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Така юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачена законом не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, при цьому дії боржника по ухиленню від виконання судового рішення повинні бути зазначені в поданні.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця. Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 441 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Відповідно, наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не було надано належних доказів на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань та вчиняє дії, які ускладнюють виконання рішення суду, а надані докази про те, які заходи здійснювались державним виконавцем для виконання рішення суду не є достатніми доказами вжиття усіх можливих заходів в межах повноважень державного виконавця до звернення з цим поданням.

Так, судом об`єктивно встановлено, що боржник отримує заробітну плату в ТОВ «Галсервіс», куди для виконання скеровано постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Як вбачається з інформації ТОВ «Галсервіс», ОСОБА_1 з січня 2021 року не проводиться нарахування та виплата заробітної плати, отже, кошти по рішенню суду не сплачує з вагомих причин.

Крім того, ОСОБА_1 надав суду докази про часткове погашення заборгованості протягом 2021-2022 року. Таким чином, заборона виїжджати за межі України не є ефективним способом впливу на боржника задля виконання ним зобов`язання і не сприяє його якнайскорішому виконанню.

Однією з підстав для відмови у задоволенні подань державних виконавців є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Отже, державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, з урахуванням того, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та боржник дійсно має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, а тому у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для обмеження останньої у праві виїзду за межі України. При цьому колегія суддів не враховує доводи апеляційної скарги про зайняття ОСОБА_1 волонтерською діяльністю, оскільки на підтвердження таких обставин він надав документи, видані йому після ухвалення оскарженого рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання у зв`язку з чим вона підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Романишин Карина Всеволодівна, задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 22 листопада 2022 року скасувати.

У задоволені подання заступника начальника відділу Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Карбівської Л.М., погоджене з начальником відділу, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 03 січня 2023 року.

Головуюча Є.Є. Мальцева

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська