КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 362/3388/17

19 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пасльон Ірини Володимирівни на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ковбеля М.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, Садового товариства «Дружба», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, Садового товариства «Дружба», третіх осіб - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про заборону вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вимоги якого збільшені, до Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, Садового товариства «Дружба», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він з 1991 року був членом садівничого товариства «Дружба». Садівничим товариством «Дружба» йому та членам його сім`ї було передано земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням сесії Данилівської сільської ради Київської області, а також державним актом на право власності на земельну ділянку та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На території зазначених земельних ділянок він разом із родиною побудував будинок, який з 1994 року ним та його сім`єю: тещею ОСОБА_7 , дружиното ОСОБА_6 , донькою ОСОБА_9 та її малолітніми синами використовується у якості житла.

12 вересня 2003 року садівничим товариством «Дружба» була видана довідка ОСОБА_7 в тому, що вона є співвласником недобудованої будівлі (будинку), яка розташована на земельній ділянці АДРЕСА_2 ), яка належить ОСОБА_1 (позивачу у справі), будується за особисті кошти та за рахунок особистої фізичної праці. Ділянки ОСОБА_7 НОМЕР_5 та ОСОБА_1 (позивача у справі) НОМЕР_8 - суміжні та мають єдину огорожу.

Позивач зазначав, що будівництво зазначеного будинку відбулося на законних підставах та фактично проводилося ним та за його кошти, що підтверджується відповідними касовими чеками на придбання будівельних матеріалів.

Земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок, рішенням II сесії 24 скликання Данилівської сільської ради від 23 липня 2004 року було передано у приватну власність його дочці ОСОБА_9 та останній видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №148399 від 21 травня 2005 року.

Після розлучення дочки ОСОБА_9 із колишнім чоловіком ОСОБА_10 рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 липня 2011 року було проведено розподіл спільного майна подружжя та стягнуто з ОСОБА_9 різницю у вартості 1/2 частки спільного майна в розмірі 170 635,81 грн. На виконання вказаного судового рішення було відкрито виконавче провадження, та на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_9 , було накладено арешт.

В подальшому, без відома боржника ОСОБА_9 щодо належної їй земельної ділянки, були проведені електронні торги на підставі акту державного виконавця від 10травня 2017 року. При здійсненні продажу земельної ділянки на електронних торгах були використані фотокартки на яких будівництво зазначеного будинку начебто ще не відбувалося, але на той моментбудинок, хоча не був введений в експлуатацію, але вже був збудований ним, ОСОБА_1 .

Тобто, при накладанні арешту на майно, яке належало боржнику та при подальшому його відчуженні, не було враховано всіх об`єктів, які знаходяться на земельній ділянці та кому вони належать, та, відповідно, не було враховано права інших осіб на об`єкт нерухомості, що знаходиться на земельній ділянці належній ОСОБА_9 .Також дану обставину не було враховано при подальшому укладанні договорів купівлі-продажу спірної земельної ділянки та будинку, який знаходиться на цій земельній ділянці, та який був побудований за його, ОСОБА_1 , кошти.

Так, 20 травня 2017 року приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. було посвідчено та видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за №599, про те, що земельна ділянка, площею 0.1198 га, кадастровий номер: :05:008:0050, цільове призначення: для колективного садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Кожухівка, садівниче товариство «Дружба» належить на праві власності ОСОБА_2 .

Через 10 днів після придбання земельної ділянки на електронних торгах ОСОБА_8 30 травня 2017 року уклав договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки з ОСОБА_4 .

31 січня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (який є батьком ОСОБА_10 - колишнього чоловіка дочки позивача), було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки 7/9, площею 0,1198 га, кадастровий номер: :05:008:0050, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

В той же день ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_3 про відчуження садового будинку АДРЕСА_4 .

Позивач вказував, що на момент підписання договору купівлі-продажу та переданння у власність ОСОБА_3 зазначеного вище будинку, ним вже було подано позовну заяву до суду про визнання права власності на вказаний будинок та, відповідно, було відкрито провадження у даній цивільній справі, тому, на думку позивача, є всі підстави вважати, що і ОСОБА_8 , і ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 шляхом змови неправомірно заволоділи чужим майном, адже вони всі знайомі між собою та з ОСОБА_10 (колишнім чоловіком дочки), деякі з них є родичами, а деякі учасниками садового товариства «Дружба» та членами Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Поліграф» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіграфмедіа», вказані особи знали про те, що на момент укладення ними договорів йде спір про право власності на зазначену земельну ділянку та будинок.

Більше того, 27 червня 2017 року щодо ОСОБА_10 (колишнього чоловіка дочки) було порушено кримінальне провадження №0001010 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 162 Кримінального кодексу України та частиною третьою статті 186 Кримінального кодексу України. ОСОБА_10 незаконно проник до будинку та викрав належне йому, ОСОБА_1 , та його сім`ї майно.

Вважав, що будинок, в якому проживає він зі своєю сім`єю, був побудований повністю за його кошти, а належного оформлення права власності на даний будинок не відбулося тільки по причині змови вказаних вище осіб та відчуження нерухомого майнау період судового спору.

Оскільки він збудував житловий будинок, загальною площею 162 кв.м. у АДРЕСА_3 на земельних ділянках НОМЕР_9 які на момент завершення будівництва належали йому на праві приватної власності, то він має намір отримати правовстановлюючий документ на зазначений будиноку судовому порядку.

Посилаючись на те, що його право власності порушено, здійснено незаконне відчуження належного йому нерухомого майнаособами, які знали і повинні були знати про недобросовісний та незаконний характер угод укладених між ними, позивач ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просивсуд:

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянка площею 0.1198 га, кадастровий номер: :05:008:0050, цільове призначення: для колективного садівництва, що розташована за адресою: садівниче товариство « ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , від 30 травня 2017 року;

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки 7/9, площею 0,1198 га., кадастровий номер: :05:008:0050, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , від 31 січня 2018 року;

визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , від 31 січня 2018 року;

визнати право власності на об`єкт нерухомого майна - будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт /серія НОМЕР_2 /, виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києва 25.04.2002 року.

У листопаді 2017 року ОСОБА_8 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, Садового товариства «Дружба», треті осіби: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про заборону вчинення дій, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він придбав земельну ділянку, яка розташована за адресою: Київська область Васильківський район, Данилівська сільська рада с-т «Дружба», кадастровий номер :05:008:0050, 10 травня 2017 року через електронні торги ДП «СЕТАМ», тобто, до подачі позивачем позову до суду.

Зазначав, що право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Підставою виникнення права власності на житловий будинок є факт будівництва цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Посилаючись на те, що стаття 55 Конституції України наділяє кожну особу правом захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань, а норма частини 2 статті 386 ЦК України закріплює за власником право, у разі наявності в нього достатніх підстав припускати можливість порушення свого права власності іншою особою, звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_8 просив суд заборонити вчинення позивачем ОСОБА_1 будь-яких дій, які можуть порушити право ОСОБА_8 , користування та володіння майном, у зв`язку з придбанням земельної ділянки, яка розташована за адресою: Київська область Васильківський район Данилівська сільська рада, с-т «Дружба», кадастровий номер :05:008:0050, 10 травня 2017 року через електронні торги ДП «СЕТАМ».

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2017 року залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_8 (а.с. 106 том 1).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2017 року залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_4 (а.с. 128 том 1).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_8 про заборону вчинення дій прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 (а.с. 164 том 1).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 року залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_3 (а.с. 165 том 1).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна відмовлено.

Зустрічний позов - задоволено. Заборонено вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, які можуть порушити право ОСОБА_8 , користування та володіння майном, у зв`язку з придбанням земельної ділянки, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Данилівська сільська рада с-т «Дружба», кадастровий номер :05:008:0050.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пасльон Ірина Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким визнати право власності на об`єкт нерухомого майна - будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт /серія НОМЕР_3 /, виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києві 25.04.2002 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1198 га, кадастровий номер: :05:008:0050, цільове призначення: для колективного садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 30.05.2017 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_9 площею 0,1198 га, кадастровий номер: :05:008:0050, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , від 31.01.2018 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 31.01.2018 року.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, Садового товариства «Дружба», треті осіби: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про заборону вчинення дій відмовити.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є необгрунтованим і незаконним та таким, що обмежує права та інтереси позивача, а також таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції в обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна та визнання недійсним договору купівлі-продажу покладено правову оцінку, надану Святошинським районним судом м. Києва у рішенні від 08 липня 2020 року про визнання прилюдних торгів з реалізації земельної ділянки, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Данилівська сільська Рада, СТ «Дружба», кадастровий номер :05:08:0050, недійсними.

Разом з тим, судом першої інстанції не була врахована та обставина, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 липня 2020 року стосується лише земельної ділянки. В той час, коли дана справа за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна стосується будинку, який знаходиться на спірній земельній ділянці. Тобто, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 липня 2020 року було ухвалено в рамках зовсім іншого предмету позову, з іншими вимогами та, відповідно, з інших правових підстав.

Вважає, що позивачем у даній справі було надано достатньо доказів того, що будинок, який знаходиться на спірній земельній ділянці, був побудований за його кошти та належить йому. Однак, судом першої інстанції при ухваленні рішення не були взяті до уваги жодні докази, документи, покази, довідки та пояснення третіх осіб, наявні в матеріалах цивільної справи, не надано їм належної оцінки, при цьому судом не було викладено жодної особистої думки, не було надано об`єктивної правової оцінки доказам, а це все є суттєвим порушенням норм процесуального права при ухваленні рішення. Що в свою чергу привело до порушення норм матеріального права.

Так, при ухваленні оскаржуваного рішення, судом не було належним чином досліджено пояснення ОСОБА_7 (тещі позивача) від 25 серпня 2020 року, в яких надано всі пояснення та докази щодо будівництва будинку, який належить позивачу. В даних поясненнях ОСОБА_7 зазначає про закупівлю нею особисто будівельних та інших матеріалів для будівництва спільного будинку та інших господарських будівель (сараю, колодязя, спортивного дитячого майданчика, цегляного туалету, огорожі, воріт, гаража), які побудовані були в 90-х роках на вказаних земельних ділянках АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 .

Не було належним чином досліджено судом і пояснення ОСОБА_5 від 25 серпня 2020 року, в яких вона зазнача, що будинок, який розташований на спірній земельній ділянці, був збудований особистою працею її батьків (батьком ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_6 ) та за їх особисті кошти. Будинок-дача був збудований і готовий до використання вже влітку 1992 року.

Також судом не було досліджено покази ОСОБА_6 (дружини позивача) від 21 серпня 2020 року, в яких зазначено, що житловий будинок з усіма зручностями був побудований за рахунок коштів родини позивача та за рахунок особистої праці в 1990-1992 роках, тобто, загалом ОСОБА_6 з її чоловіком, позивачем у справі, та іншими членами родини використовували збудоване житло за вказаною адресою 27,5 років поспіль. До матеріалів цивільної справи позивачем надано багато доказів щодо права на будівництво (довідка забудовника), фінансові та інші документи на будівельні матеріали, конструкції щодо будівництва їх спільного будинку за вказаною адресою в С/Т «Дружба». В збудованому житловому будинку використані деякі оригінальні конструкції, які робились за особистими замовленнями (заказами) членів їхньої родини, в тому числі, і ОСОБА_7 (мамою ОСОБА_6 ), яка в той час працювала в ВО „Електронмаш". Копії заказу та документи про його оплату є в матеріалах справи.

Судом було повністю проігноровано пояснення позивача ОСОБА_1 від 16 листопада 2021 року, в даних поясненнях позивачем наведені обставини, докази, пояснення, які в логічному та хронологічному порядку засвідчують протиправність дій відповідачів у цій справі та однозначно підтверджують право позивача бути законним власником будинку і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

В даних поясненнях надано докази того, що все нерухоме майно, яке є предметом спору у цій цивільній справі, а саме: будинок, інші будівлі (сарай, цегляний туалет, альтанка, дитячий майданчик, вигрібна яма, автономна каналізація, огорожа та інше), в тому числі, спірна земельна ділянка з 25 квітня 2003 року знаходиться під арештом, який накладено ухвалою Святошинського районного суду міста Києва у цивільній справі №2-1661. Арешт не скасовувався до цього часу. Тобто, накладення арешту на земельну ділянку та проведення електронних торгів в 2017 році було здійснено незаконно, а відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 однозначно проведено відповідачами незаконно, протиправно та шахрайським способом, шляхом умисної підробки та фальсифікації усіх документів, використаних для захоплення нерухомого та іншого майна позивача та його родини.

Також в даних поясненнях наявні підтвердження, факти та докази щодо відкриття чотирнадцяти кримінальних проваджень у м. Васильків та у м. Київ (Шевченківському, Святошинському, Печерському, Голосіївському, Солом`янському управліннях поліції ГУ НГІ у м. Києві) за фактом незаконного проникнення до житла та пограбування майна.

В якості доказу того, що будинок було побудовано позивачем, за його особисті кошти та за кошти родини, позивачем до суду надавалися довідки СТ «Дружба», рішення Данилівської сільської рада Васильківського району Київської області від 23 липня 2004 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.04.2013 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯН №148399; заяви ОСОБА_1 від 04.07.2002 року, ОСОБА_7 від 07.07.2002року, копії квитанцій, довідок, накладних про закупівлю ОСОБА_1 будівельних матеріалів, які проігноровані судом першої інстанції та в порушення вимог статті 265 Цивільного процесуального кодексу України не зазначено в рішенні суду, зокрема,фактичні обставини, встановлені судом, та мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасникамисправи.

Щодо вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки позивач зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення було повністю проігноровано висновок експерта від 25 травня 2009 року, який підтверджує істинну вартість земельної ділянки з розташованим на ній будинком, яка станом на 2009 рік, з урахуванням ПДВ, становила 960 000,00 * 1,2 = 1 152 000,00 (Один мільйон сто п`ятдесят дві тисячі) гривень.

Даний висновок експерта є підтвердженням того, що вартість будинку, який знаходиться на даній спірній земельній ділянці, є значно вищою за суму стягнення з ОСОБА_5 при здійсненні розподілу спільного майна подружжя, що дорівнювало сумі 170 635,81 грн, і є підтвердженням того, що прилюдні торги були проведені з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», при цьому такі порушення призвели до порушення законних прав та інтересів позивача, оскільки даний будинок був побудований за його кошти.

Недотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі і щодо визначення вартості майна, є порушення Порядку реалізації арештованого майна, і підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Крім того, торги були проведені з грубими порушеннями, а саме: без відома ОСОБА_12 , що призвело до позбавлення права ОСОБА_5 на оскарження висновку про вартість майна та здійснення реалізації майна за ціною, яка не відповідає ринковій. Також при подальшому здійсненні продажу земельної ділянки на електронних торгах і при накладанні арешту на майно, яке належало боржнику та при подальшому його відчуженні, не було враховано будинок, який розташований на даній земельній ділянці, і який був побудований за кошти позивача. Дані незаконні дії та халатне відношення, як наслідок призвели до того, що позивачу та його родині було завдано майнової шкоди у розмірі 960 000,00 (дев`ятсот шістдесят тисяч) гривень.

Звернув увагу на те, що при накладанні арешту на майно і при подальшому його відчуженні державний виконавець та приватний нотаріус повинні були переконатися в тому, що права інших осіб на об`єкт нерухомості не було порушено. Отже, якби експертна грошова оцінка проводилася належним чином, відповідно до ринкової вартості, було би враховано будинок, який на той час знаходився на даній земельній ділянці. Оскількивказану обставину не було враховано при відчуженні даної земельної ділянки та будинку, який знаходиться на земельній ділянці, що був побудований за кошти позивача, то є всі підстави для визнання оспорюваних договорів недійсними.

Суд першої інстанції у рішенні суду хоч і визнав, що права позивача та інших осіб було порушено та є підстави для скасування договорів купівлі-продажу даної земельної ділянки, однак в задоволенні позовних вимог відмовив, чим також порушив права та інтереси позивача та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що наявні в матеріалах справи докази достеменно підтверджують те, що будинок, який знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу, оскільки був побудований шляхом особистої праці і за особисті кошти позивача ОСОБА_1 та його родини. Вся сім`я позивача, а саме: позивач ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_6 , теща ОСОБА_13 , донька позивача ОСОБА_5 та її малолітні діти ОСОБА_14 , 2005 року народження, і ОСОБА_15 , 2012 року народження, проживали в даному будинку більше 27 років поспіль. Всі ці незаконні, шахрайські дії, халатне відношення, «рекет», як наслідок призвели до того, що вся сім`я позивача залишилися на вулиці, без власного житла. На даний час позивач та його сім`я не мають можливості потрапити до власного будинку, який будувався всією родиною все життя. В цей будинок вкладено багато коштів, особистої праці та часу всієї родини ОСОБА_1 , а отже, приймаючи законне і справедливе рішення на користь позивача, суд одноразово поновить у правах і всіх членів родини ОСОБА_1 , які дійсно будували, фінансували та обслуговували вказаний будинок, протягом кількох десятків років поспіль.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кузнецов Сергій Миколайович просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зазначає, що аргументи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, так як раніше вже оскаржувались в суді дії державного виконавця та продаж майна через СЕТАМ, та вже встановлені судами факти, які апелянт продовжує в своєї апеляційної скарзі оскаржувати.

Суд першої інстанції під час винесення рішення взяв законно доведений факт, встановлений у рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року та рішення Апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, які набрали законної сили, про правомірність проведення прилюдних торгів, за результатами яких право власності на земельну ділянку набув покупець ОСОБА_2 .

Також просив врахувати, що позивач ОСОБА_1 з самого початку, ще під час подачі позову до Васильківського міськрайонного суду Київської області, ввів суд в оману, стверджуючи, що він є власником земельної ділянки, оскільки ще у 2004 році він подарував земельну ділянку, площею 0,12 га дочці ОСОБА_9 , та в подальшому, після проведення стягнення боргів ВДВС з його дочки, за рахунок продажу майна (земельної ділянки), подав позов до суду через 13 років, з порушенням всіх строків позовної давності, та намагається через суд зареєструвати на себе право власності на незареєстроване майно, яке знаходиться на вже відчуженій земельній ділянці, через 13 років.

Клопотання про застосування строків позовної давності було раніше заявлене відповідачем ОСОБА_2 та міститься в матеріалах справи а.с.123-124 том 1.

Заперечуючи проти доводів відзиву відповідача ОСОБА_2 , позивач подав відповідь на відзив, зазначивши про те, що дозволу на будівництво немає взагалі в матеріалах справи, а що стосується позивача - то на початку 1990-х років діяли інші правила та закони. Немає такого дозволу ні у ОСОБА_2 , ні у ОСОБА_4 , який фактично захопив будинок та оформив на себе право власності на цей будинок,порушуючи права позивача та його родини на побудовані ними будівлі ще на початку 1990-х років 20 століття.

Тому всі доводи відзиву представника відповідача Кузнецова С.М. вважає сумнівними, а події, які передували подачі первинного позову, тобто, дії, які були скоєні відповідачами до подання позову ОСОБА_1 , заслуговують обов`язкового розслідування компетентними органами.

У визначений ухвалою апеляційного суду строк, відповідачі Данилівська сільська рада Васильківського району Київської області, Садове товариство «Дружба», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не скористались процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 .

Відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кузнецов Сергій Миколайович просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідачі Данилівська сільська рада Васильківського району Київської області, Садове товариство «Дружба» явку своїх представників в судове засідання суду апеляційної інстанції не забезпечили, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

16 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові заяви (клопотання) від третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в яких вони просили проводити судове засідання, призначене на 19 жовтня 2023 року, без їх участі, вимоги позивача ОСОБА_1 підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити його позов та повернути нерухоме майно дійсному власнику ОСОБА_1 , який це нерухоме майно проектував, будував, оплачував та поліпшував багато років поспіль.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 211, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим закінчення розгляду справи у відсутності представників Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, Садового товариства «Дружба», відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 з 1991 року був членом садового товариства «Дружба» при Київському виробничому об`єднанні «Електронмаш» та йому була надана у користування для індивідуального садівництва земельна ділянка № НОМЕР_4 , площею 0,06 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 160, 161 том 3).

Членом вказаного садового товариства також була ОСОБА_7 (третя особа у справі), якій було надано у користування земельну ділянку № НОМЕР_5 , площею 0,06 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 14 том 1, а.с. 160, 161 том 3).

Земельні ділянки АДРЕСА_5 та НОМЕР_2 суміжні, мають єдину огорожу (а.с. 13 том 1).

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є членами однієї родини. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_17 (дочкою ОСОБА_7 ) укладено 04 серпня 1979 року (а.с. 165 том 3).

Із довідок садового товариства «Дружба» від 17 квітня 1990 року, 12 вересня 2003 року вбачається, що ОСОБА_7 є забудовником садового товариства «Дружба», власником недобудованої будівлі (домівки), яка розташована на ділянці № НОМЕР_4 (що належить ОСОБА_1 ), будується за особисті кошти та за рахунок особистої фізичної праці (а.с. 11, 13 том 1,

Відповідно до довідки садового товариства «Дружба» від 18 травня 2002 року, виданої ОСОБА_1 для подання до відповідних установ з метою оформлення документів для введення будинку в експлуатацію, складання технічного паспорту та оформлення права власності на будинок, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно є членом садівницького товариства «Дружба», ділянка № НОМЕР_4 по АДРЕСА_6 ділянкою з 1991 року та садовими будівлями на ділянці з 1994 року користуються усі члени його родини, а саме: жінка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , теща ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Будинок двоповерховий, збудований в 1991-1994 p.p., шляхом особистої фізичної праці і за особистий рахунок ОСОБА_1 його дружини ОСОБА_6 та тещі ОСОБА_7 , з підвальним приміщенням, альтанкою, системою автономного водопостачання та водовідведення, електропостачанням, опаленням (камін та автономна пічь). Будинок цегляний з усіма зручностями, має залізобетонні перекриття між поверхами та на даху. Підвальне приміщення та основу фундамента будинку побудовано з використанням армованих залізобетонних блоків (свай). Цей житловий будинок складається із кухні, ванної кімнати, вбудованого туалета, гостинної кімнати на першому поверсі, гаражем та підвальним приміщенням (з автономним колодязем під будинком), терасою при вході, балконом-лоджією на 2-му поверсі, міжповерховими сходами, має три роздільні кімнати на 2-му поверсі, площадку для виходу на дах, оснащено коридорами на першому та другому поверхах, мансардою над другим поверхом (на даху). Будинок має дах із оцинкованого заліза. Будинок має два входи. Ескізи планів розміщення приміщень в будинку додаються до цієї довідки. Будинок займає площу земельної ділянки, розміром близько 110 кв.м.(а.с. 50 том 5).

Позивачем надані товарні чеки, накладні, квитанції, замовлення, вимоги, розписки, фіскальні чеки за 1990 рік, 1991 рік, 1993 рік, 2005 рік, 2006 рік, 2008 рік, 2009 рік, 2011 рік, 2012 рік, 2014 рік, 2017 рік на придбання будівельних матеріалів, сантехніки, шпалер, витоговлення обравлення до воріт, дошки для підлоги, труб, редуктора газового, тощо та оплати автопослуг вантажного автомобіля (а.с. 22-39 том 1).

У довідці від 12 лютого 2009 року, виданій головою правління садового товариства «Дружба», містяться дані про те, що за час перебування в складі членів садового товариства «Дружба» ОСОБА_7 своєю працею, а також з допомогою членів своєї сім`ї, ОСОБА_6 (дочка) та ОСОБА_1 (зять), зробили огорожу, посадили плодові дерева, кущі, оздобили землю, разом з товариством проклали лінїї електропостачання, а також побудували для своєї сім`ї дачний будинок, туалет, на суміжній ділянці, що по АДРЕСА_7 , яка належала зятю ОСОБА_7 - ОСОБА_1 , який також з 1991 року був членом садового товариства «Дружба». Будівництво построєк, огорож завершенов 2000-2001 роках, а майже всі плодові дерева посаджені в 1991-1997 роках.

У липні 2002 року ОСОБА_7 подала заяву з проханням переоформити її садову ділянку НОМЕР_5 на онучку ОСОБА_18 , 1980 року народження, та прийняти онучку до членів садового товариства «Дружба» у відповідності до Статуту товариства (а.с. 14 том 1).

Про переоформлення земельної ділянки НОМЕР_2 на дочку ОСОБА_18 , 1980 року народження, з видачею їй членської книжки садовода, також у липні 2002 року до голови правління садового товариства «Дружба» звернувся ОСОБА_1 (а.с. 12 том 1).

Рішенням Данилівської сільської ради Київської області 11 сесії 24 скликання від 23 липня 2004 року передано безкоштовно у приватну власність для ведення садівництва члену садового товариства «Дружба» земельну ділянку з наступною видачею державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_19 , площею 0,12 га (а.с. 15 том 1, а.с. 136 том 4).

Довідкою сільського голови, землевпорядника від 23 липня 2004 року, підтверджується, що за ОСОБА_20 згідно шнурової книги рахується земельна ділянка, площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства (а.с. 16 том 1).

21 березні 2005 року ОСОБА_20 на підставі рішення Данилівської сільської ради Київської області 11 сесії 24 скликання від 23 липня 2004 року видано державний акт серії ЯБ № 148399 на право власності на земельну ділянку, площею 0,120 га, кадастровий номер :05:008:0050, що розташована: Данилівська сільська рада, с/т «Дружба», для ведення садівництва (а.с. 9 том 1).

Із довідки садового товариства «Дружба» від 10 квітня 2013 року вбачається, що ОСОБА_9 дійсно є членом садового товариства «Дружба», з 02 травня 2004 року є власником земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, на якій не зареєстровано будь-яких будівль (а.с. 81 том 3, а.с. 70 том 4).

ОСОБА_9 з 10 серпня 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , який розірвано, про що 03 лютого 2009 року зроблено відповідний актовий запис (а.с. 51 том 5).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 березня 2011 року (справа № 2-51/11) позовні вимоги ОСОБА_20 та зустрічні вимоги ОСОБА_10 задоволено частково, проведено поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 серпня 2011 року змінено рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 березня 2011 року в частині визначення вартості майна, зазначивши, що вартість спільного майна подружжя становить 800 028,38 грн, частка кожного з подружжя у спільному майні подружжя становить 400 014,19 грн, ОСОБА_10 виділено майно на суму 229 378,38 грн, стягненню з ОСОБА_20 на користь ОСОБА_10 підлягає різниця у вартості частини спільного майна подружжя у розмірі 170 635,81 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2012 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_10 про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 серпня 2011 року у зв`язку з нововиявленими обставинами (а.с. 40 том 5).

Рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 різниці вартості частини майна подружжя у розмірі 170 635,81 грн. спрямоване стягувачем ОСОБА_10 на примусове виконання.

На виконанні Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження ВП № НОМЕР_10 з примусового виконання виконавчого листа від 14 жовтня 2011 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 різниці вартості частини майна подружжя у розмірі 170 635,81 грн.

Державним виконавцем вжиті заходи щодо примусового виконання рішення суду, у тому числі, щодо опису майна, що належить боржнику ОСОБА_5 , із зазначенням в акті опису й арешту майна, що на земельній ділянці пл. 0,120 га з кадастровим номером :05:008:0050 знаходиться двоповерховий цегляний будинок із залізним дахом, дерев`яна альтанка, залізна гойдалка, колодязь, цегляний туалет, огороджена земельна ділянка сіткою-рабицею, земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_20 . На описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним у вигляді заборони відчуження. Описане майно прийнято на відповідальне зберігання представником ПП «Нива ВШ» ОСОБА_21 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 11 листопада 2006 року.

Святошинським районним відділом Державної виконавчої служби м. Київ направлено на адресу ДП «СЕТАМ» заяву на реалізацію арештованого майнаразом з документами для проведення реалізації арештованого майна боржника, а саме: земельної ділянки для індивідуального садівництва, кадастровий номер 322148200:05:008:0050, загальною площею 0,1198 га, що знаходиться за адресою Київська область, Васильківський район, с/рада Данилівська, с/т «Дружба», яка є власністю ОСОБА_22

03 травня 2017 року відбулись електронні торги з реалізації нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,1198 га., кадастровий номер :05:008:0050, що розташована за адресою Київська область, Васильківський район, с/рада Данилівська, с/т «Дружба», стартова ціна 162 000 грн., ціна продажу 162 000 грн, переможцем торгів став ОСОБА_8

12 травня 2017 року Приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В., відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акта державного виконавця про проведення електронних торгів, затвердженого начальником Святошинського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 10 травня 2017 року, посвідчено та видано свідоцтво про те, що ОСОБА_8 належить на праві власності майно, що складається з земельної ділянки, площею 0,1198 га, кадастровий номер 322148200:05:008:0050, цільове призначення якої: для колективного садівництва, що розташована за адресою: Київська область Васильківський район, село Кожухівка, с/т «Дружба», яке придбане за 162 000 грн, що раніше належала ОСОБА_22 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 148399, виданого Данилівською сільською радою 21 березня 2005 року, на підставі рішення Данилівської сільської ради Київської області 11 сесії 24 скликання від 23 липня 2004 року (а.с. 91, 120 том 1).

На підставі заяви ОСОБА_8 від 12 травня 2017 року державним реєстратором внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 56 том 1).

30 травня 2017 року ОСОБА_8 відчужено земельну ділянку, площею 0,1198 га, кадастровий номер 322148200:05:008:0050, що розташована за адресою: Київська область Васильківський район, село Кожухівка, с/т «Дружба», на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_23 , з внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У пункті 1.4. вказаного договору зазначено, що згідно довідки, виданої СТ «Дружба» від 29 травня 2017 року, на земельній ділянці, яка є об`єктом договору, відсутні будь-які зареєстровані об`єкти нерухомого майна (а.с. 96-99 том 1, а.с. 182, 183 том 3).

Матеріалами справи підтверджується, що у грудні 2017 року ОСОБА_9 звернулася до суду із позовом про визнання прилюдних торгів недійсними, просила визнати недійсними прилюдні торги від 03 травня 2017 року з реалізації земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої за адресою Київська область Васильківський район, Данилівська сільська рада, с-т «Дружба», кадастровий номер :05:008:0050, результати якої оформлені протоколом № 253759 проведення електронних торгів від 03 травня 2017 року; визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 12 травня 2017 року про право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, видане ОСОБА_8 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року (справа № 759/19626/17), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року,в позові ОСОБА_9 про визнання прилюдних торгів недійсними відмовлено.

Із обставин, встановлених судовим рішенням у цивільній справі № 759/19626/17, що набрало законної сили, вбачається, що проведення прилюдних торгів і відповідність дій державного виконавця і ДП «СЕТАМ» відповідало вимогам Порядку реалізації арештованого майна (а.с. 201-212, 213-228 том 3).

Технічною документацією підтверджується, що 25 вересня 2017 року ОСОБА_4 отримав технічний паспорт на садовий (дачний) будинок, що знаходиться в Київській області, Васильківський район, село Кожухівка, садове товариство «Дружба» який розташований земельній ділянці, площею 0,1198 га (а.с. 13-25 том 4).

На підставі заяви ОСОБА_4 від 23 жовтня 2017 року державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області Кантеруком О.А. 23 жовтня 2017 року внесено запис 23034661 про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на садовий будинок АДРЕСА_4 , загальна площа 110,74 кв.м., матеріали стін - цегла. Опис: А - садовий будинок, а - тераса, Б - господарська будівля, В - туалет, № 1 - огорожа, № 2 - вигрібна яма, № 3 - колодязь, який розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,1198 га, кадастровий номер 322148200:05:008:0050, на підставі прийнятого рішення, індексний номер 37774921 від 26 жовтня 2017 року, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об?єкт нерухомого майна реєстраційний номер 214. Підстава виникнення права власності - технічнй паспорт, серія та номер 334 від 25 вересня 2017 року, декларація про готовність об`єкта до експлуатації № КС 98 від 09 жовтня 2017 року, видавник Департамент ДАБІ у Київській області (а.с. 188 том 3).

31 січня 2018 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажуземельної ділянки ОСОБА_4 відчужив земельну ділянку, площею 0,1198 га, кадастровий номер 322148200:05:008:0050, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 (а.с. 156- 157 том 1).

Цього ж дня, 31 січня 2018 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_4 передав (продав) ОСОБА_3 садовий будинок АДРЕСА_4 та має наступні характеристики: загальна площа 110,74 кв.м., опис: А - садовий будинок, а - тераса, Б - господарська будівля, В -туалет, № 1 - огорожа, № 2 - вигрібна яма, № 3 - колодязь, матеріали стін - цегла, який розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,1198 га, кадастровий номер 322148200:05:008:0050.

У пункті 1.3. договору зазначено, що садовий будинок належить продавцю на праві приватної власності та був отриманий ним на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий 26 жовтня 2017 року, номер витягу 101673909, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214, номер запису про право власності - 23034661 (а.с. 158-159 том 1, а.с. 188 том 3).

Із наданих позивачем письмових доказів вбачається, що ОСОБА_1 неодноразового звертався до правоохоронних органів із заявами про вчинення кримінального правопорушення, а саме- щодо порушення недоторканності житла, заволодіння особистими речами, які знаходились в будинку, що належали заявнику.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2017 року (справа 362/2867/17) зобов`язано уповноважену особу слідчого відділу Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київської області вчинити дії , передбачені ст.214 КПК України, а саме - внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містяться в заяві ОСОБА_1 від 16.05.2017 року про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 53 том 1).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2017 року (справа 362/3033/17) зобов`язано компетентних осіб Васильківського ВП ГУ НП в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою громадянина ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 24.05. 2017, передбачене ч.3 ст.186 КК України, стосовно громадянина ОСОБА_10 та невідомих осіб (а.с. 54-55 том 1).

Органом досудового розслідування 27 червня 2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001010, з правовою кваліфікацією кримінального провадження стаття 356 КК України, фабула - 24 травня 2017 року в АДРЕСА_3 , земельна ділянка 7/9 невідома особа самовільно заволоділа особистими речами, що належали заявнику ОСОБА_1 (а.с. 32 том 5).

У поданій заяві від 17 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_2 просив суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна (а.с. 123-124 том 1).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що судовими рішеннями, які набрали чинності, встановлено, що прилюдні торги від 03 травня 2017 року з реалізації земельної ділянки пл. 0,1200 га, розташованої за адресою Київська область Васильківський район, Данилівська сільська рада, с-т «Дружба», кадастровий номер :05:008:0050, результати яких оформлені протоколом № 253759, були проведені без будь-яких порушень, тому правомірність набуття у власність вказаного нерухомого майна ОСОБА_8 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому первісний позов задоволенню не підлягає.

В частині вирішених вимог зустрічного позову ОСОБА_8 про заборону вчинення ОСОБА_1 будь яких дій, які можуть порушити право ОСОБА_8 на користування та володіння майном, у зв`язку з придбанням земельної ділянки, яка розташована за адресою; Київська область, Васильківський район, Данилівська сільська рада с-т «Дружба», кадастровий номер :05:008:0050, рішення суду першої інстанції висновків не містить.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободичи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особина захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Фактичні обставини, встановлені судом, свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 та третя особа у справі ОСОБА_7 були членами садового товариства «Дружба» при Київському виробничому об`єднанні «Електронмаш» та їм надано у користування для індивідуального садівництва земельні ділянки № НОМЕР_5 , № НОМЕР_4 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , кожному із них площею 0,06 га.

Земельна ділянка № НОМЕР_5 , що перебувала у користуванні ОСОБА_7 та земельна ділянка АДРЕСА_2 , що перебувала у користуванні ОСОБА_1 , суміжні, мають єдину огорожу.

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є членами однієї родини.

У липні 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 подали заяви до голови правління садового товариства «Дружба» про переоформлення земельних ділянок № НОМЕР_5 , АДРЕСА_8 , на користь ОСОБА_18 , 1980 року народження, та прийняття її до членів садового товариства.

Рішенням Данилівської сільської ради Київської області 11 сесії 24 скликання від 23 липня 2004 року передано безкоштовно у приватну власність для ведення садівництва члену садового товариства «Дружба» земельну ділянку з наступною видачею державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_19 , площею 0,12 га (а.с. 15 том 1, а.с. 136 том 4).

Зазначена земельна ділянка перебувала у власності ОСОБА_24 , що підтверджується державним актом серії ЯБ № 148399 від 21 березня 2005 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,120 га, кадастровий номер :05:008:0050, що розташована: Данилівська сільська рада, с/т «Дружба» для ведення садівництва (а.с. 9 том 1).

За час користування ОСОБА_1 та усіма членами його родини спільним майном на земельній ділянці, площею 0,120 га, кадастровий номер :05:008:0050, розташована: Данилівська сільська рада, с/т «Дружба», для ведення садівництва, що належала на праві особистої власності ОСОБА_19 , родина ОСОБА_25 здійснювала будівництво спірного садового будинку з господарськими будівлями, що підтверджується довідками садового товариства «Дружба» від 18 травня 2002 року, від 12 вересня 2003 року, від 12 лютого 2009 року.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 01 жовтня 2010 року № 280/488/489, проведеної за ухвалою суду в рамках розгляду справи за позовом ОСОБА_20 до ОСОБА_10 , експертом за результатом натурного обстеження об`єкта дослідження за адресою:АДРЕСА_4 встановлено, що на земельній ділянці із кадастровим номером :05:008:0050 зведений двоповерховий цегляний будинок, площею забудови 100 кв.м., загальною площею 162 кв.м.. Технічний стан будинку задовільний. Будинок забезпечений електрозабезпеченням, автономним постачанням. Поряд з будинком споруджено колодязь з монолітних кілець. Земельна ділянка огороджена парканом з металевої сітки у металевих стовпах. Загальна вартість об`єкта на дату складання оцінки становить 960 000,00 грн без урахування ПДВ (а.с. 145-150 том 4).

Доказів оформлення документів для введення будинку в експлуатацію, складання технічного паспорту та оформлення права власності на вказаний будинок, стороною позивача не надано.

Про відсутність технічної документації на садовий будинок, введення його в експлуатацію та реєстрації будинку у встановленому законом порядку власником земельної ділянки ОСОБА_9 вказують дані у висновку експерта від 01 жовтня 2010 року № 280/488/489 та довідці садового товариства «Дружба» від 10 квітня 2013 року (а.с. 81 том 3, а.с. 70 том 4).

Отже, нерухоме майно, що розмішене на земельній ділянці площею 0,120 га, кадастровий номер :05:008:0050, за адресою: Київська область Васильківський район, село Кожухівка, с/т «Дружба», та перебувало у користуванні родини ОСОБА_25 , не мало юридичного статусу нерухомого майна та вважалось незавершеним будівництвом нерухомим майном.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга статті376 ЦК України).

За змістом частини 3 статті 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

03 травня 2017 року відбулись електронні торги з реалізації нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,1198 га., кадастровий номер :05:008:0050, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с/рада Данилівська, с/т «Дружба», переможцем торгів став ОСОБА_8 .

30 травня 2017 року ОСОБА_8 відчужено земельну ділянку, площею 0,1198 га, кадастровий номер 322148200:05:008:0050, що розташована за адресою: Київська область Васильківський район, село Кожухівка, с/т «Дружба», на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_23 , з внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Технічною документацією підтверджується, що 25 вересня 2017 року ОСОБА_4 отримав технічний паспорт на садовий (дачний) будинок, що знаходиться в Київській області, Васильківський район, село Кожухівка, садове товариство «Дружба» який розташований земельній ділянці, площею 0,1198 га (а.с. 13-25 том 4).

На підставі заяви ОСОБА_4 від 23 жовтня 2017 року державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області Кантеруком О.А. 23 жовтня 2017 року внесено запис 23034661 про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на садовий будинок АДРЕСА_4 , загальна площа 110,74 кв.м., матеріали стін - цегла. Опис: А - садовий будинок, а - тераса, Б - господарська будівля, В - туалет, № 1 - огорожа, № 2 - вигрібна яма, № 3 - колодязь, який розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,1198 га, кадастровий номер 322148200:05:008:0050, на підставі прийнятого рішення, індексний номер 37774921 від 26 жовтня 2017 року, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об?єкт нерухомого майна реєстраційний номер 214. Підстава виникнення права власності - технічнй паспорт, серія та номер 334 від 25 вересня 2017 року, декларація про готовність об`єкта до експлуатації № КС 98 від 09 жовтня 2017 року, видавник Департамент ДАБІ у Київській області (а.с. 188 том 3).

31 січня 2018 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажуземельної ділянки ОСОБА_4 відчужив земельну ділянку, площею 0,1198 га, кадастровий номер 322148200:05:008:0050, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 (а.с. 156- 157 том 1).

Цього ж дня, 31 січня 2018 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_4 передав (продав) ОСОБА_3 садовий будинок АДРЕСА_4 та має наступні характеристики: загальна площа 110,74 кв.м., опис: А - садовий будинок, а - тераса, Б - господарська будівля, В -туалет, № 1 - огорожа, № 2 - вигрібна яма, № 3 - колодязь, матеріали стін - цегла, який розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,1198 га, кадастровий номер 322148200:05:008:0050 (а.с. 158-159 том 1, а.с. 188 том 3).

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статей 316, 317, 328 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Положеннями части 2 статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 387/515/18, від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц).

При цьому, вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

У справі, яка переглядається, встановлено, що позивач ОСОБА_1 не був як власником земельної ділянки, площею 0,120 га, кадастровий номер :05:008:0050, на якій розташований садовий будинок АДРЕСА_4 , так і стороною оспорюваних договорів купівлі-продажу нерухомого майна (земельної ділянки та садового будинку), та у розумінні статті 215 ЦК України не може вважатися заінтересованою особою, яка має право оспорювати договори купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку від самого початку правовідношення, що вказує на необґрунтованість позиції сторони позивача про порушення його особистих прав, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недійсними договіру купівлі-продажу земельної ділянка площею 0,1198 га, кадастровий номер: :05:008:0050, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 30 травня 2017 року; договору купівлі-продажу земельної ділянки 7/9, площею 0,1198 га., кадастровий номер: :05:008:0050, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 31 січня 2018 року; договору купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_4 , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 31 січня 2018 року.

Неґрунтується на вимогах закону і вимога позову ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на об`єкт нерухомого майна - будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,оскільки норма статті 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, а тому позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно, тобто, вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що незаконності проведення електронних торгів з реалізації земельної ділянки, площею 0,120 га, кадастровий номер :05:008:0050, що належала на праві власності його дочці ОСОБА_9 , не заслуговують на увагу, оскільки вимога заінтересованої особи ОСОБА_9 про визнання недійсними прилюдних торгів від 03 травня 2017 року з реалізації земельної ділянки, результати якої оформлені протоколом № 253759 проведення електронних торгів від 03 травня 2017 року, та визнання недійсним та скасування свідоцтва від 12 травня 2017 року про право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_8 , була заявлена в іншій цивільній справі № 759/19626/17, а результат оцінки обставинам, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, знайшли своє відображення у судовому рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року, яке було залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_9 .

Твердження позивача про те, що відчуження нерухомого майна проведено відповідачами незаконно, протиправно та шахрайським способом, шляхом умисної підробки та фальсифікації усіх документів, використаних для захоплення нерухомого та іншого майна позивача та його родини грунтуються на припущеннях, що суперечить положенню частини 6 статті 81 ЦПК України (доказування не може ґрунтуватися на припущеннях).

Такі обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, і тільки тоді, в силу вимог частини 6 статті 82 ЦПК України, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Арумент відповідача ОСОБА_8 щодо пропуску позивачем ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом колегнія суддів відхиляє, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за наявності порушеного права особи (пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення»).

Виходячи з того, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги первісного позову, у справі, яка переглядається, є необґрунтованими (недоведеними), то суд відмовляє у задоволенні такого позову саме з цієї самостійної підстави.

Перевіряючи висновок суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, Садового товариства «Дружба», третіх осіб - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про заборону вчинення дій, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Із змісту прохальної частини позовної заяви ОСОБА_8 вбачається, що позивачем за зустрічним позовом заявлені вимоги про заборону вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, які можуть порушити право ОСОБА_8 користування та володіння майном у зв`язку з придбанням земельної ділянки, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Данилівська сільська рада, с-т «Дружба», кадастровий номер :05:008:0050, 10 травня 2017 року через електронні торги ДП «СЕТАМ».

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в частині 2 статті 16 ЦК України, до них належить, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК).

Відповідно до вимог частини 2 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Обставини, якими позивач за зустрічним позовом обгрунтовує свої вимоги щодо заборони вчинення ОСОБА_1 дій, які можуть порушити його право у користуванні та володінні майном - земельною ділянкою, що придбана ним через електронні торги ДП «СЕТАМ», які об?єктивуються у поданих доказах, позивачем за зустрічним позовом не зазначено, у процесі розгляду справи в суді першої інстанції не уточнувались.

Крім того, із досліджених у справі доказів вбачається, що на час пред`явлення зустрічного позову (листопад 2017 року) ОСОБА_8 відчужив земельну ділянку, площею 0,1198 га, кадастровий номер 322148200:05:008:0050, що розташована за адресою: Київська область Васильківський район, село Кожухівка, с/т «Дружба», на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30 травня 2017 року на користь ОСОБА_26 .

Оскільки сторона позивача за зустрічним позов недовела належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі щодо порушення його цивільних прав ОСОБА_1 , то колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8 про заборону вчинення дій, у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю заявленого позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, не навів у рішенні належної мотивації висновку в частині вирішення первісних та зустрічних позовних вимог, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_8 без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Отже, доводи позивача ОСОБА_1 , наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог первісного та зустрічного позовів, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають залишенню без задоволення.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги первісного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_8 залишені без задоволення, то судові витрати за подання позовної заяви до суду не відшкодовується та покладається на особу, яка подала позов до суду.

Понесені позивачем ОСОБА_1 та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги, вимоги якої задовольняються частково, у пропорційному розмірі до задоволених вимог скарги, що складає розмір 4 950,00 грн, слід покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пасльон Ірини Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року скасувати та ухвалитинове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, Садового товариства «Дружба», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, Садового товариства «Дружба», третіх осіб - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про заборону вчинення дій.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 950,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2023 року

Головуючий: Судді: