Справа № 303/4123/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Зубашкова М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2023 року (повний текст додаткового рішення складено 13.03.2023, головуючий суддя Куцкір Ю.Ю.) у справі № 303/4123/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Державна Архітектурно-будівельна інспекція України в особі Державної Архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про зобов`язання провести демонтаж самочинного будівництва з приведенням зазначеного горища в попередній стан, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 - до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Мукачівської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Державна Архітектурно-будівельна інспекція України в особі Державної Архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області та уточнивши позовні вимоги (а.с. 105-106 т. 1), остаточно просила суд зобов`язати ОСОБА_1 провести демонтаж самочинного будівництва на горищі будинку над квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з приведенням зазначеного горища в попередній стан.

У вересні 2019 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом, зазначивши позивачем ОСОБА_2 , відповідачем ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, у якому просила зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати замки на дверях, які ведуть до горища спільного користування над квартирою АДРЕСА_2 та підвального приміщення з приведенням зазначеного підвального приміщення в попередній стан.

10.01.2020 третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 подала заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 179-180 т.1), в якій зазначивши відповідачем ОСОБА_2 , просила позовну вимогу в частині зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати замки на дверях, які ведуть до горища спільного користування над кв. АДРЕСА_2 змінити та зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати будь-які конструкції, які перешкоджають потрапити на горище спільного користування над кв. АДРЕСА_3 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2023 позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 провести демонтаж самочинного будівництва на горищі будинку над квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з приведенням зазначеного горища в попередній стан.

У задоволенні позову з уточненими позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Додатковим рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2023 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 21 572 гривні судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

На це додаткове рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм процесуального права, просить його скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивовано тим, що ні позивач ОСОБА_2 , ні її представник до закінчення судових дебатів у справі не зробили заяву щодо надання доказів та вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; суду не підтверджено поважних причин, з яких позивачка не змогла подати докази щодо витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи саме при розгляді справи; зазначає, що у даній справі судом було постановлено ухвалу від 06.03.2023, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , поданого 20.02.2023, про стягнення 21 572 грн. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи відмовлено. У цій ухвалі встановлено, що квитанцію про сплату за проведення судової будівельно-технічної експертизи датовано 08.06.2021, однак її подано суду лише після ухвалення рішення по суті (16.02.2023). Після постановлення такої ухвали позивачка ОСОБА_2 07.03.2023 звернулася із новим клопотанням про ухвалення додаткового рішення, однак таке клопотання подано з пропуском передбаченого ст. 141 ЦПК України п`ятиденного строку після ухвалення рішення. Заява про ухвалення додаткового рішення не направлялася ОСОБА_1 , додаткове рішення ухвалено без виклику учасників справи, а тому ОСОБА_1 не мала можливості заявити клопотання про зменшення розміру витрат на оплату послуг експерта, доводити неспівмірність таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію сторін, їх представників та третьої особи із самостійними вимогами, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша та друга статті 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 6-8 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина друга, третя статті 270 ЦПК України).

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина четверта статті 270 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що після направлення до місцевого суду висновку експерта № 497/07-21 від 15.07.2022, витрати за проведення якої було покладено на позивача, до суду першої інстанції ОСОБА_2 було подано 30.08.2022 заяву про стягнення, зокрема, витрат за проведення експертизи, однак доказів на підтвердження розміру цих витрат до такої заяви не додано (а.с. 68 т. 3).

Судове рішення по суті позовних вимог ухвалено 16.02.2023.

З протоколу судового засідання № 1262027 від 16.02.2023 слідує, що представником позивачки адвокатом Сідуном О.С. до закінчення судових дебатів було зроблено заяву щодо вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення (а.с. 240 т. 3).

У зв`язку з цим, спростованими є твердження ОСОБА_1 про те, що представником позивачки адвокатом Сідун О.С. не було зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

20.02.2023 до суду першої інстанції ОСОБА_2 було надано клопотання про стягнення судових витрат, у якому вона просила стягнути витрати за проведення судової експертизи та оплати комісії банку на загальну суму 21787,70 грн. Одночасно ОСОБА_2 подано докази на підтвердження розміру витрат за проведення будівельно-технічної експертизи (а.с. 3-7 т.4)

Згідно з квитанцією № 39-810К від 08.06.2021 ОСОБА_2 сплатила на користь ОСОБА_4 21572,00 грн за проведення будівельно-технічної експертизи у справі № 303/4123/19 (а.с. 6 т. 4).

Отже, після ухвалення рішення суду від 16.02.2023 докази на підтвердження розміру витрат за проведення будівельно-технічної експертизи було подано до суду 20.02.2023 з дотриманням п`ятиденного строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Визначальним у даному випадку є саме факт надання таких доказів з дотриманням указаного строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України та встановлення дотримання тієї умови, що до закінчення судових дебатів у справі представник позивачки адвокат Сідун О.С. зробила про це відповідну заяву.

Розгляд вищевказаного клопотання було призначено судом на 06.03.2023 (а.с. 11).

ОСОБА_3 донька відповідачки, що проживає з нею за однією адресою була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду клопотання щодо стягнення судових витрат, яке призначене на 06.03.2023, що стверджується її власноручною розпискою від 02.03.2023 (а.с. 15 т. 4). Однак у судове засідання 06.03.2023 ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_1 не з`явились (а.с. 18 т. 4).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про стягнення вищевказаних витрат відмовлено. Судом зазначено в цій ухвалі, що ОСОБА_2 не звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення, як передбачено ст. 270 ЦПК України.

Дана ухвала від 06.03.2023 не є предметом перегляду в апеляційному суді.

07.03.2023 та 10.03.2023 ОСОБА_2 була подана заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на її користь 21572,00 грн за проведення будівельно-тиехнічної експертизи. У цій заяві зазначено, зокрема, про те, що під час судових дебатів адвокатом Сідун О.С. було зроблено заяву щодо надання доказів та вирішення питання про судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи факт подання оригіналу доказу на підтвердження розміру витрат за проведення будівельно-технічної експертизи 20.02.2023, з дотриманням п`ятиденного строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, доводи відповідача про те, що така заява підлягала залишенню без розгляду є необгрунтованими.

У справі, що переглядається, установлено, що місцевий суд не вбачав необхідності викликати сторін для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення, а тому розглянув дане питання без виклику зазначених осіб (а.с. 35 т. 4).

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення ОСОБА_1 копії заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Внаслідок цього відповідачка ОСОБА_1 була позбавлена можливості подати до місцевого суду клопотання про зменшення витрат, а питання про розподіл витрат за проведення експертизи не розглядалось у повній мірі на засадах змагальності та рівності.

Проте колегія суддів, керуючись принципом процесуальної економії, вважає, що відповідне право стосовно зменшення витрат відповідачка ОСОБА_1 реалізувала в суді апеляційної інстанції при оскарженні додаткового рішення, навівши доводи з цього приводу в апеляційній скарзі.

На обґрунтування своїх доводів для зменшення витрат за проведення експертизи, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на таке:

висновок експерта ґрунтується на припущеннях, а спірний об`єкт не обстежувався експертом, так у висновку експерта вказано, що відповідачем ОСОБА_1 доступ до об`єкту не надано;

клопотання судового експерта від 23.07.2021 щодо надання додаткових матеріалів залишено судом без задоволення, а експертом жодних роз`яснень судом не отримано;

суду не надано належних та достовірних доказів понесення судових витрат на проведення будівельно-технічної експертизи розмірі 21572 грн;

висновок експерта зроблений на підставі інвентарної справи на квартиру АДРЕСА_4 є неналежним та недопустимим доказом;

не було потреби робити експертне дослідження усього реконструйованого, оскільки позовні вимоги стосуються знесення приблизно 3 кв.м. заступу над квартирою позивача АДРЕСА_2 , що необґрунтовано вплинуло на таку вартість експертизи.

Колегія суддів вважає наведені доводи безпідставними, а ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку доведення неспівмірності витрат, які підлягають розподілу між сторонами, не надала належних і допустимих доказів на підтвердження того, що розмір витрат на оплату робіт залученого експерта, не співмірний зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Висновок експерта стосувався спірного об`єкту самочинного будівництва, встановлення його ознак як самочинного, зокрема, здійснення будівництва з істотними порушеннями будівельних норм і правил, у зв`язку з чим для з`ясування обставин, що мають значення для справи, були необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, при цьому сторонами не були надані відповідні висновки експертів із цих самих питань.

Питання, з яких мала бути проведена експертиза, що призначалася судом, були визначені судом, відповідно до ч. 4 ст. 103 ЦПК України.

Відтак посилання ОСОБА_1 на те, що не було потреби робити експертне дослідження усього реконструйованого, оскільки позовні вимоги стосуються знесення приблизно 3 кв.м. заступу над квартирою позивача АДРЕСА_2 , що необґрунтовано вплинуло на вартість експертизи є надуманими та необґрунтованими. Решта міркувань ОСОБА_1 щодо витрат на оплату робіт експерта зводяться до незгоди сторони із самими висновком, при цьому при розгляді справи ОСОБА_1 не надала доказів на спростування цього висновку експерта, не спростувала встановленої обставини, що будівництво нею здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, у зв`язку з чим таке будівництво є самочинним, здійсненим не тільки над належною ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_4 , а також частково у межах чужої квартири АДРЕСА_2 , при цьому колегією суддів встановлено, що таке здійснено без згоди колишніх власників квартири АДРЕСА_2 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) на добудову ОСОБА_1 мансардного приміщення на горищі над квартирою АДРЕСА_2 , за відсутності домовленостей співвласників чи згоди щодо розпорядження горищем саме над квартирою АДРЕСА_2 , без згоди актуального власника цієї квартири ОСОБА_2 .

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. За таких обставин, із висновком місцевого суду про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат у розмірі 21572,00 грн за проведення будівельно-технічної експертизи слід погодитися, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2023 року.

Головуюча:

Судді: