Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого судді Колодяжного С.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білий Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника 23.12.2021 року звернулася до Франківського районного суду м.Львова з позовом до ТОВ «Форвард Фінансів», в якому просить визнати вчинений 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, зареєстрований в реєстрі за №71969 таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.01.2014 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №482038427, яким визначено основні умови кредитування: сума кредиту 3502,44 грн., процентна ставка за користування кредитом 0,01 %, тип процентної ставки фіксований, термін користування кредитом 12 місяців, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісійної винагороди за надання виписок за рахунком 21.01.2015 року. 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київського області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №71969, згідно якого на користь ТОВ «Форвард Фінансів» стягнуто 1115,32 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 56,05 грн. простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом, 122,51 грн. строкової заборгованості за комісією, 6490,97 грн. строкової заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом, 800 грн. строкової заборгованості за штрафами та пенею, 650 грн. плату за вчинення виконавчого напису, а всього 9234,85 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства через порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та неправомірність вимог стягувача в частині розміру заборгованості. За наведених обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 24.12.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву та третій особі - п`ятиденний строк для подання пояснення на позовну заяву.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 28.06.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Форвард Фінансів», третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі ч.1 ст.31 ЦПК України передано в Залізничний районний суд м.Львова.

29.08.2023 року справа надійшла до Залізничного районного суду м.Львова та 30.08.2023 року згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана для розгляду до провадження судді Колодяжного С.Ю.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 01.09.2023 року позовну заяву залишено без руху, а 20.09.2023 року представником позивача надано заяву на виконання вимог вказаної ухвали суду, а відтак недоліки, зазначені в ухвалі суду, позивачем усунуто в повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 26.09.2023 року прийняти до свого провадження дану цивільну справу. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого А.М. Визначено третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття до свого провадження справи для подання пояснення на позовну заяву та відзив, із викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову або відзиву.

02.06.2022 року на адресу Франківського районного суду м.Львова від уповноваженого представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідачем були надані нотаріусу документи, які підтверджували безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Крім того, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. У зв`язку з цим, просить в позові відмовити.

Також, разом із відзивом уповноваженим представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зазначив, що до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги у сумі 15000 грн. Вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

У відповіді на відзив, отриманої Франківським районним судом м.Львова 23.06.2022 року, уповноважений представник позивача Посікіра Р.Р. зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана судом нечинною та втратила чинність 22.07.2017 року з набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду по справі №826/20084/14. Просить не приймати до уваги покликання відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу того, що розрахунок є невірним, оскільки строк кредитування сплив 04.12.2009 року, а нарахування процентів відбувалося поза межами строку кредитування, що свідчить про спірність заборгованості.

Треті особи не скористалися своїм правом на подання пояснень на позовну заяву та відзив на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 20.01.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №482038427, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 3502,44 грн., строк дії договору до 21.01.2015 року (а.с.10-11).

09.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №171969, за яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості у розмірі 8584,85 грн., за період з 20.01.2014 року по 07.06.2021 року, та 650 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с.9).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого А.М.від 03.11.2021 року на підставі оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП №67365457 (а.с.20-21) в межах якого винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.22) та постанову про звернення стягнення на заробітну плану, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.24-25).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 цього Закону, визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто, законодавець зобов`язує вчинити певні дій та надати підтвердження їх здійснення нотаріусу, з чого він може пересвідчитись, що є безспірність заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року №92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу заява анкета-позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відтак, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 11.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22/02/2017 року у справі №826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року №23.

Кредитний договір №482038427від 20.01.2014 року укладений між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 не був нотаріально посвідчений, а тому поданий стягувачем для вчинення виконавчого напису договір не відповідав вимогам Переліку.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року в справі №172/1652/18.

Слід зазначити, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи №137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

Як вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 20.01.2014 року по 07.06.2021 року.

Разом з тим, згідно кредитного договору №482038427, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 строк дії договору 21.01.2015 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача, що виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості, яку не можна вважати безспірною.

На підставі викладеного та враховуючи те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача та користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та адвокатським бюро Роман Посікіра укладено договір про надання професійної правничої допомоги №15/12-21 від 15.12.2021 року, відповідно до умов якого винагорода адвоката за надання послуг згідно цього договору визначена сторонами згідно ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з урахуванням складності справи, зайнятості адвоката, економічної вигоди для клієнта та його господарської діяльності, а саме шляхом встановлення фіксованої суми гонорару у розмірі 15000 грн. за усі послуги з представництва клієнта в суді першої інстанції та пов?язані з такими. Згідно з п.6.3. вказаного договору сторони домовилися, що частина гонорару у сумі 15000 грн. за усі послуги з представництва клієнта в суді першої інстанції законної сили сплачується клієнтом не пізніше ніж, через 5 днів після набрання законної сили рішення суду першої інстанції.

На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Посікірою Р.Р., окрім копії договору про надання професійної правничої допомоги, додано копію акта №1 прийому-передачі наданих послуг від 06.05.2022 року.

Актом від 06.05.2022 року встановлено, що послуги, передбачені договором про надання професійної правничої допомоги виконавцем були надані, а замовником прийняті.

З урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву, пояснень та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. є завищеними, а тому клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення у розмірі 7500 грн.

За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Оскільки позивачем за подання позовної заяви було сплачено 1073,60 грн. (а.с.132 зворот) судового збору, хоча слід було сплатити судовий збір у меншому розмірі 908 грн., тому на виконання вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу ОСОБА_1 слід повернути 165,60 грн. (1073,60 908) грн. надміру сплаченого судового збору.

Таким чином, із відповідача ТОВ «Форвард Фінансів» на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 908 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за №71969 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів»на користь ОСОБА_1 - 908 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору та 7500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 8408 грн. судових витрат.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області (, що розташоване за адресою: м.Львів, вул. К.Левицького, 18) повернути ОСОБА_1 165,60 грн.надміру сплаченого судового збору, сплаченого нею згідно квитанції №0690-8538-9318-8226 від 20.09.2023 року.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Акціонерне товариство «Банк Форвард», , місцезнаходження: м. Київ, бульвар Чоколівський, 19;

Треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, місцезнаходження 08132, Київська область, м.Вишневе, вул. Європейська, 11/2;

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білий Андрій Миколайович, місцезнаходження 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 98, офіс 104.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний