Справа № 361/2649/23
Провадження № 2/361/2512/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2023 року позивач подав до суду позовну заяву у якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 124 268,71 грн., з яких сума основного боргу 80 155,00 грн, 7 051,25 грн. 3% річних, та 37 062,46 грн. інфляційні втрати та судові витрати у розмірі: 1 242, 69 грн судового збору, 37 280,61 грн витрати на професійну правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи.

Зазначити в рішенні суду, що органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати 3 % річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за такою формулою: ?Борг * Кількість днів прострочення * 3/10034)/365 днів?, та інфляційних збитків за формулою ?Сума збитку (за 1 місяць) = Сума боргу * Індекс інфляції' / 100% Сума боргу; Загальна сума інфляційних збитків визначається шляхом додавання щомісячних сум збитків? до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу (80 155,00 грн.) і стягнути отриману суму процентів та інфляційних збитків з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Свій позов обґрунтував тим, що ОСОБА_2 04 лютого 2020 року уклав договір №7559 з ФОП ОСОБА_4 .

Предметом договору сторонами визначено наступне:

Пунктом 1.1. договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати у відповідності до умов даного договору якісно та своєчасно будівельно ремонтні роботи, а замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити їх.

П.1.2. договору передбачено, що виконавець зобов`язується у відповідності до затвердженої кошторисної документації, який є невід`ємною частиною цього договору, здійснити ремонт приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в термін до 20 квітня 2020 року.

Пунктом 3.2. договору та додатком до договору №7559 від 04.02.2020 року сторонами було погоджено кошторисну документацію та визначено ціну договору у розмірі 164 147,06 грн.

Відповідно до пункту 1.4. договору виконавець має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи.

На підставі даного договору та на виконання ремонтно-будівельних робіт на об`єкті позивача ФОП ОСОБА_4 залучив відповідача ФОП ОСОБА_5 , для виконання окремих робіт.

На виконання умов договору ОСОБА_2 було перераховано ФОП ОСОБА_5 грошові кошти в загальному розмірі 80 155,00 грн.

Вказане підтверджується банківською довідкою від 13.02.2023 року, з якої

вбачається, що ОСОБА_2 перерахував ФОП ОСОБА_5 :

1. 16.03.2020 року у сумі 10 928,00 грн. за матеріали (призначення).

2. 20,07.2020 року у сумі 23 920.00 грн. за ремонтні роботи акт №8.

3. 29.07.2020 року у сумі 31 432.00 грн. за ремонтні роботи акт №9.

4. 07.10.2020 року у сумі 13 875.00 грн. за ремонтні роботи акт №12.13.

Однак, не зважаючи на це, ані ФОП ОСОБА_4 , ані ФОП ОСОБА_6 будівельно-ремонтні роботи на об`єкті позивача не виконав, через що останній вимушений був розірвати договір, який був укладений між сторонами шляхом направлення ?Повідомлення про розірвання договору №7559 від 04.02.2020 року? та з вимогою повернути сплачені кошти у зв`язку із невиконанням передбачених договором зобов`язань.

Окрім того, 14.03.2023 року на адресу відповідача направлена досудова претензія із вимогою повернути безпідставно отримані кошти.

Вимога ОСОБА_2 повернути безпідставно отримані кошти у розмірі 80 155,00 грн була проігнорована, у зв`язку із чим він змушений звернутися до суду з метою захисту своїх прав.

За період з 21.04.2020 року по 07.03.2023 року, тобто за 1071 день позивач порахував 3% річних, що становить 7051,25 грн.

Інфляційні втрати позивач розрахував за формулою:

ІІС = ( II1 : 100 ) х ( ІІ2 : 100 ) х ( ІІЗ : 100 ) х ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

ІІ2 - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

ІІс (100,30 : 100) х (100,20 : 100) х (99,40 : 100) х (99,80 : 100) х (100,50 : 100) х (101,00 : 100) х (101,30 : 100) х (100,90 : 100) х (101,30 : 100) х (101,00 : 100) х (101,70 : 100) х (100,70 : 100) х (101,30 : 100) х (100,20 : 100) х (100,10 : 100) х (99,80 : 100) х (101,20 : 100) х (100,90 : 100) х (100,80 : 100) х (100,60 : 100) х (101,30 : 100) х (101,60 : 100) х (104,50 : 100) х (103,10 : 100) х (102,70 : 100) х (103,10 : 100) х (100,70 : 100) х (101,10 : 100) х (101,90 : 100) х (102,50 : 100) х (100,70 : 100) х (100,70 : 100) х (100,80 : 100) = 1,45221933

Останній період (21/04/2020 - 27/03/2023) Індекс інфляції
травень 2020 100,30
червень 2020 100,20
липень 2020 99,40
серпень 2020 99,80
вересень 2020 100,50
жовтень 2020 101,00
листопад 2020 101,30
грудень 2020 100,90
січень 2021 101,30
лютий 2021 101,00
березень 2021 101,70
квітень 2021 100,70
травень 2021 101,30
червень 2021 100,20
липень 2021 100,10
серпень 2021 99,80
вересень 2021 101,20
жовтень 2021 100,90
листопад 2021 100,80
грудень 2021 100,60
січень 2022 101,30
лютий 2022 101,60
березень 2022 104,50
квітень 2022 103,10
травень 2022 102,70
червень 2022 103,10
липень 2022 100,70
серпень 2022 101,10
вересень 2022 101,90
жовтень 2022 102,50
листопад 2022 100,70
грудень 2022 100,70
січень 2023 100,80
лютий 2023 100,70

Розраховуються за формулою:

Інфляційні нарахування = Сума боргу х Сукупний індекс інфляції / 100% - Сума боргу.

Інформація за інші місяці відсутня через те що Державний комітет статистики не опублікував ці дані і через це неможливо здійснити розрахунок за серпень.

Інфляційне збільшення: 80 155,00 х 1.46238487 - 80 155,00 = 37 062,46 грн.

11 квітня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 11 липня 2023 року.

05 червня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій ФОП ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Посилався на те, що згідно пункту 1.4. договору виконавець має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. Договір № 7559 від 04.02.2020 р. укладений із ФОП ОСОБА_4 ,. а ФОП ОСОБА_3 є субпідрядником ФОП Підручний (з яким укладений договір позивача). Але згідно умов договору відповідальним перед замовником залишається ФОП ОСОБА_4 , а не ФОП ОСОБА_3 , як субпідрядник.

Позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_3 як субпідряднику сплачувались кошти за будівельні матеріали та роботи. Це відповідає дійсності, проте домовленість про перерахування коштів відбувалась між замовником та ФОП ОСОБА_4 і вказані кошти були передані відповідачем ФОП ОСОБА_4 в межах договору. ФОП ОСОБА_3 , як безпосередній виконавець робіт здійснив їх належним чином, про що свідчать акти виконаних робіт, які додає сам позивач,стверджує в позивній заяві що роботи на об`єкті не виконані, проте сам додає до позову акти виконаних робіт та виписку з банку про їх оплату.

Звертає увагу суду, що згідно 4.3. договору №7559 від 04 лютого 2020 року, що був укладений між позивачем та підрядником ФОП Підручний, в якому зазначено, що якщо протягом 5 календарних днів після надання або відправлення на електронну скриньку, зазначену в п.п. 2.1.7., акту виконаних робіт, додаткової угоди, замовник не підписав їх або не повернув з мотивованою письмовою відмовою від їх, підписання виконавцеві, то додаткова угода та акт виконаних робіт вважається підписаними та підлягають оплаті згідно умов договору.

Позивачу виставлено акт виконаних робіт згідно пункту договору 2.1.7 и 4.3. Через 5 днів замовник перевірив роботу та сплатив лише суму акту без витрачених матеріалів.

28.07.2020 р. виставлено акт виконаних робіт згідно пункту договору 2.1.7 и 4.3 відправлена на електронну скриньку згідно умов договору. Наступного дня замовник прийняв і оплатив роботу; виставлено акт виконаних роботі згідно пункту договору 2.1.7 и 4,3, . але позивач не оплатив їх; акт 12 на суму 16424,21 грн. був оплачений частково, а саме 13875,00 грн. позивач не доплатив за виконані роботи й прийняв роботу згідно пунктів договору 2,1,7 и 4.3.

А далі позивач вів шахрайськи дії: наприклад, вказує в довідці доданої до позивної заяви, що оплата проведена за актами № 12 и 13 й дата платежу 07.10.2020 р., хоча акт № 13 був виставлений 04.02.2020 від 29 жовтня 2020 року також не був оплачений позивачем підряднику ФОП Підручній, і позивач взагалі перестав виходити на зв`язок.

Як свідчать позовні матеріали договір № 7559 від 04.02.2020 р. має термін дії до 20.04.2020 р. позивач не оспорював належність, якість та обсяг виконаних робіт, перелічених у наданих йому актах виконаних робіт, тобто визнав

повне виконання умов договору.

Подання позову майже через три роки після спливу строку дії договору викликає певний сумнів у добропорядності позивача.

14 червня 2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій посилався нате, що позивачем було додано до позовної заяви Акти виконаних робіт згідно договору №7559 від 04.02.2020 року №8 від 15 липня 2020 року, № 9 від 28.07.2020 року, №12 від 26.08.2020 року, №13 від 21.09.2020 року.

Жоден з вищезазначених актів не були підписані замовником ОСОБА_2 , так як роботу останнім не прийнято, а виконавцем не виконано належним чином, що підтверджується повідомленням про розірвання договору №7599 від 04.02.2020 року та вимогою повернути сплачені кошти у зв`язку з невиконанням передбачених договором зобов`язань, яке було направлено виконавцю ФОП ОСОБА_4 .

Окрім того, між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 на даний час наявний судовий спір щодо невиконання умов договору №7559 від 04.02.2020 року.

У даній судовій справі №361/2649/23 предметом спору є стягнення безпідставно отриманих коштів з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , оскільки у відповідача на момент отримання вказаних коштів відсутня правова підстава для їх отримання.

Набуті відповідачем, з яким позивач не пов`язаний договірними правовідносинами щодо такого майна, є безпідставно набутим майном, яке він зобов`язаний повернути останньому.

Слід зазначити наступне, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву визнав факт отримання коштів від ОСОБА_2 та визнав те, що правової підстави знаходження цих коштів у нього не було, через що він їх нібито перерахував/віддав ФОП ОСОБА_4 .

При цьому жодного доказу на підтвердження цих обставин надано до суду не було.

Також відповідач вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності і судячи з усього відраховує такі строки днем підписання договору.

Відповідно до п 1.2 договору сторони погодили строки виконання робіт до 20 квітня 2020 року. Тобто навіть відраховуючи загальні строки позовної давності у три роки, строк позовної давності спливає 21 квітня 2023 року, тобто позивач не пропустив строки позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити, пояснення надав аналогічно викладеним у позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 04 лютого 2020 року уклав договір №7559 з ФОП ОСОБА_4 .

Пунктом 1.1. договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати у відповідності до умов даного договору якісно та своєчасно будівельно ремонтні роботи, а замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити їх.

П.1.2. договору передбачено, що виконавець зобов`язується у відповідності до затвердженої кошторисної документації, який є невід`ємною частиною цього договору, здійснити ремонт приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в термін до 20 квітня 2020 року.

Пунктом 3.2. договору та додатком до договору №7559 від 04.02.2020 року сторонами було погоджено кошторисну документацію та визначено ціну договору у розмірі 164 147,06 грн.

Відповідно до пункту 1.4. договору виконавець має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи.

На підставі даного договору та на виконання ремонтно-будівельних робіт на об`єкті позивача ФОП ОСОБА_4 залучив відповідача ФОП ОСОБА_5 , для виконання окремих робіт.

На виконання умов договору ОСОБА_2 було перераховано ФОП ОСОБА_5 грошові кошти в загальному розмірі 80155,00 грн., що підтверджується банківською довідкою №V8T158580MH7AQO6 від 13.02.2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 перерахував ФОП ОСОБА_5 16.03.2020 року кошти у сумі 10 928,00 грн. призначення - за матеріали, 20.07.2020 року кошти у сумі 23 920,00 грн. призначення - за ремонтні роботи акт №8, 29.07.2020 року кошти у сумі 31 432,00 грн. призначення згідно кошторису №9, 07.10.2020 року кошти у сумі 13 875,00 грн. призначення за виконання роботи згідно актів №12,13.

Акт №8 від 15.07.2020 року, акт №9 від 28.07.2020 року, акт №12 від 26.08.2020 року, акт №13 від 21.09.2020 року виконаних робіт згідно договору №7559 від 04.02.2020 року, які були долучені до матеріалів справи позивачем підписані ФОП ОСОБА_4 , але позивач ОСОБА_2 вищезазначені акти не підписав.

18 лютого 2022 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору №7559 від 04.02.2020 року.

Крім того 14 березня 2023 року представник позивача направив на адресу ФОП ОСОБА_3 претензію щодо повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 80 155,00 грн., яка була проігнорована.

За період з 21.04.2020 року по 07.03.2023 року, тобто за 1071 день 3% річних становить 7051,25 грн.

Інфляційні нарахування = Сума боргу х Сукупний індекс інфляції / 100% - сума боргу.

Інформація за інші місяці відсутня оскільки Державний комітет статистики не опублікував ці дані і через це неможливо здійснити розрахунок за серпень.

Інфляційне збільшення: 80 155,00 х 1.46238487 - 80 155,00 = 37 062,46 грн.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст.ст. 626, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, в разі прострочення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно з частиною першою статті 1212 Цивільного кодексуУкраїни (далі ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує нате, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

За змістом частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Тобто, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації.

Суд приходить до висновку про задоволення позову частково, а саме у частині стягнення із відповідача грошові кошти у сумі 124268,71 грн., з яких сума основного боргу 80155,00 грн, 7 051,25 грн. 3% річних, та 37062,46 грн. інфляційні втрати, в іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1242 грн. 69 коп.

Керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 124268,71 грн., з яких сума основного боргу 80155,00 грн, 7 051,25 грн. 3% річних, та 37062,46 грн. інфляційні втрати.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1242, 69 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.