Справа № 309/2410/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.,

суддів : Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2019 року у складі судді Довжанина М.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на самочинне будівництво,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на самочинне будівництво.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 грудня 2012 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки вона набула у власність цілу земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2125.355303:01:001:0487, цільове призначення земельної ділянки - для комерційного використання.

07 грудня 2017 року Вишківська селищна рада прийняла рішення № 450 про затвердження детального плану території в АДРЕСА_2 , згідно заяви позивачки.

У відповідності до вказаного рішення було виготовлено завдання на розроблення детального плану, а згодом і був виготовлений детальний план території в АДРЕСА_2 та частини вул. Центральна Вишківської селищної ради ТОВ ПВК «Закарпатреконструкція», яким згідно витягу із протоколу № 5 засідання архітектурно-містобудівної ради від 25 жовтня 2017 року рекомендовано Вишківській селищній раді затвердити детальний план території с. Шаян в межах вул. Котеджна та вул. Центральна Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області за умови врахування зауважень та пропозицій ради та відповідно до чинного законодавства.

У 2017 році позивачкою було побудовано комплекс торговельних будівель, загальною площею 922,65 кв.м з надвірними спорудами та гідротехнічну споруду, що погоджено державним агентством водних ресурсів України.

Під час проведення будівельних робіт нею були дотримані всі архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми та з початку будівництва до сьогоднішнього дня жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.

27 грудня 2018 року їй було виготовлено технічний паспорт на комплекс торгових будівель. Вказаний комплекс розташований за адресою: с. Шаян, Хустський район, Закарпатська область. Отже, вказана споруда не є аварійною та придатна для використання.

Позивачка вважає, що наявні підстави для визнання за нею права власності на вказаний комплекс торгових будівель.

За вказаних обставин позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на самочинне будівництво комплекс торговельних будівель, загальною площею 922,65 кв.м з надвірними спорудами, який складається з торговельної будівлі поз. на плані літ. А загальною площею 19,5 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Б загальною площею 43,2 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. В загальною площею 70,0 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Г загальною площею 102,3 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Д загальною площею 134,0 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Е загальною площею 119,3 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Є загальною площею 25,08 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Ж загальною площею 32,27 кв.м, павільйону поз. на плані літ. И загальною площею 23,62 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Й загальною площею 23,50 кв.м, павільйону поз. на плані літ. К загальною площею 30.24 кв.м; павільйону поз. на плані літ. Л загальною площею 22.49 кв.м, павільйону поз. на плані літ. М загальною площею 29,08 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Н загальною площею 21,87 кв.м, павільйону поз. на плані літ. П загальною площею 19,00 кв.м, гідротехнічної споруди поз. на плані № 1 загальною площею 207,2 кв.м.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на самочинне будівництво комплекс торговельних будівель, загальною площею 922,65 кв.м з надвірними спорудами, який складається з торговельної будівлі поз. на плані літ. А загальною площею 19,5 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Б загальною площею 43,2 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. В загальною площею 70,0 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Г загальною площею 102,3 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Д загальною площею 134,0 кв.м, торговельної будівлі поз. на плані літ. Е загальною площею 119,3 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Є загальною площею 25,08 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Ж загальною площею 32,27 кв.м, павільйону поз. на плані літ. И загальною площею 23,62 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Й загальною площею 23,50 кв.м, павільйону поз. на плані літ. К загальною площею 30.24 кв.м; павільйону поз. на плані літ. Л загальною площею 22.49 кв.м, павільйону поз. на плані літ. М загальною площею 29,08 кв.м, павільйону поз. на плані літ. Н загальною площею 21,87 кв.м, павільйону поз. на плані літ. П загальною площею 19,00 кв.м, гідротехнічної споруди поз. на плані № 1 загальною площею 207,2 кв.м.

06 лютого 2020 року від особи, яка не приймала участі у справі, заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області, до суду надійшла апеляційна скарга на дане рішення суду. Апелянт зазначає, що позивач не звертався до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області для введення об`єкта в експлуатацію та набуття права власності на такий об`єкт; інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єктів та вводу їх в експлуатацію відсутня. Апелянт вказує , що оскарження прокурором рішення суду спрямоване на задоволення суспільних потреб у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання безпечності існування збудованого об`єкту нерухомості; порушення інтересів держави, в тому числі, полягає в тому, що за відсутності законних підстав, визнання в судовому порядку за ОСОБА_1 права власності на самочинно збудовані торгові приміщення порушує встановлений законодавством порядок набуття права власності на майно, оскільки прийняття рішення про прийняття об`єкта в експлуатацію відноситься до компетенції Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області. Окрім того відсутність документів, що підтверджують безпечність експлуатації створює небезпеку для населення та порушує права Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області щодо контролювання та здійснення перевірок. Вважаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи і судом порушено норми матеріального права, апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на апеляцій скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Довгій В.І, просить закрити апеляційне провадження.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02 березня 2022 року залучено до участі в справі Державну інспекцію архітектури та містобудування України, як правонаступника Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на самочинне будівництво, закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду від 31 травня 2023 року касаційну скаргу заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській області задоволено. Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року скасовано, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні прокурор Андрейчик А.М. підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

З приводу їх неявки справи слід зазначити наступне.

Згідно з ч.3 п.п.10,11 ст.ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 25 лютого 2020 року, розгляд справи неодноразово відкладався через неявку позивача та її представника , а також через неявку інших учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справу на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України у відсутності нез`явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач Вишківська селищна рада визнала позов, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, оскільки судом допущено неповне зясування всіх обставин, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 04 грудня 2012 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_1 набула у власність цілу земельну ділянку площею 0,1000 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2125.355303:01:001:0487, цільове призначення земельної ділянки - для комерційного використання (а.с.10, 11).

07 грудня 2017 року Вишківська селищна рада прийняла рішення № 450 про затвердження детального плану території в с. ІІІаян в межах вулиці Котеджна та частини вулиці Центральна, згідно заяви ОСОБА_1 (а.с.16).

У відповідності до вказаного рішення було виготовлено завдання на розроблення детального плану, а згодом і був виготовлений детальний план території в с. Шаян в межах вулиці Котеджна та частини вулиці Центральна Вишківської селищної ради ТОВ ПВК «Закарпатреконструкція» (а.с.17-32).

У 2017 році ОСОБА_1 самочинно побудовано комплекс торговельних будівель, загальною площею 922.65 кв.м. з надвірними спорудами та гідротехнічну споруду.

27 грудня 2018 року виготовлено технічний паспорт на комплекс торгових будівель, який складається з: Торгівельна будівля поз. на плані літ. А загальною площею 19,5 кв.м.; Торговельна будівля поз. на плані літ. Б загальною площею 43,2 кв.м.; Торговельна будівля поз. на плані літ. В загальною площею 70.0 кв.м.; Торговельна будівля поз. на плані літ. Г загальною площею 102,3 кв.м.; Торговельна будівля поз. на плані літ. Д загальною площею 134,0 кв.м.; Торговельна будівля поз. на плані літ. Е загальною площею 119,3 кв.м.; Павільйон поз. на плані літ. Є загальною площею 25,08 кв.м.; Павільйон поз. на плані літ. Ж загальною площею 32,27 кв.м.; Павільйон поз. на плані літ. И загальною площею 23,62 кв.м.; Павільйон поз. на плані літ. И загальною площею 23,50 кв.м.; Павільйон поз. на плані літ. К загальною площею 30.24 кв.м.; Павільйон поз. на плані літ. Л загальною площею 22,49 кв.м.; Павільйон поз. на плані літ. М загальною площею 29,08 кв.м.; Павільйон поз. на плані літ. Н загальною площею 21,87 кв.м.; Павільйон поз. на плані літ. П загальною площею 19,00 кв.м.; Гідротехнічна споруда поз. на плані №1 загальною площею 207,2 кв.м. (а.с.33-42).

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Раліті - О» (оцінювач ОСОБА_2 ) ринкова вартість комплексу торгових будівель, загальною площею 922,65 кв.м. з надвірними спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 14.05.2019 року становить 213 854,00 грн.(а.с.14)

Згідно листа Управління Державної архітектуно будівельної інспекції у Закарпатській області № 1482/1007-1.18 від 11.12.2019 за даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, з травня 2011 року по теперішній час інформація щодо реєстрації дозвільних документів на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 не значиться (а.с.103)

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно із ч.ч.1,3,4 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Із аналізу зазначених норм права випливає, що для того, щоб будівництво не було самочинним, необхідною є наявність таких вимог: земельна ділянка повинна бути відведена для зведення житлового будинку, будівлі, споруди або іншого нерухомого майна; повинен бути належним чином оформлений дозвіл на забудову або належно затверджений проект; при забудові не були здійснені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно із ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України).

Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право (пункт 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва»). Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 по справі № 760/21223/17-ц зазначає, що вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил.

Крім того, Верховний Суд зауважує, що на підставі частини 3 статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина 3 статті 375 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038- VI , а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34,37 цього Закону).

Матеріалами справи доведено, що комплекс торговельних будівель, загальною площею 922,65 кв.м, право власності на які просить визнати за нею позивач, збудовано без одержання містобудівних умов та обмежень, технічних умов, без розроблення і затвердження проектної документації на будівництво та отримання дозволу на виконання будівельних робіт, що є самочинним будівництвом.

В матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували, що позивач зверталася до компетентних державних органів про прийняття самочинно побудованої будівлі до експлуатації і вказане питання було предметом розгляду даних органів, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

З матеріалів справи не вбачається та не підтверджено, що вказаний об`єкт збудовано з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, а також, що він є безпечним для експлуатації.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини справи, задовольнив позов, виходячи з того, що відповідач (Вишківська селищна рада) визнав позов у повному обсязі і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, проте не врахував, що визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права та законні інтереси інших осіб, зокрема органу уповноваженого на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, нагляду та оформлення права власності на нерухоме майно.

Суд першої інстанції також залишив поза увагою, що у спірних правовідносинах належним відповідачем має бути і Державна архітектурно-будівельного інспекція, яка на момент розгляду справи і ухвалення рішення судом першої інстанції, здійснювала повноваження у сфері державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, оскільки рішення про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва стосується прав, інтересів та (або) обов`язків даного органу.

За наведених обставин суд першої інстанції неправомірно визнав за позивачем право власності на комплекс торговельних будівель, загальною площею 922,65 кв.м, , перебравши на себе всі функції органів, що уповноважені на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, нагляду та оформлення права власності на нерухоме майно.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.3 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених цим Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч.1ст. 2 Закону).

Згідно з положеннями ч.3ст.23 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Подаючи апеляційну скаргу на оскаржуване рішення, прокурор значив, що порушення інтересів держави полягає у тому, що визнання в судовому порядку за відсутності законних підстав права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна порушує встановлений законодавством порядок набуття права власності на майно, оскільки прийняття рішення щодо введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію відноситься до компетенції вищевказаного уповноваженого органу.

Державна архітектурно будівельна інспекція в особі Управління Державної архітектурно будівельної інспекції у Закарпатській області, як орган, який на момент розгляду справи та подання апеляційної скарги, що уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, забезпечує реалізацію державної політики у сфері містобудування та архітектури, не залучалися до участі у справі, та не забезпечив належний захист інтересів держави, в тому числі і щодо оскарження судового рішення.

Таким чином у даній справі прокурором доведено законні підстави для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 п.1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інтонації підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апелянтом за подання апеляційної скарги та касаційної скарги сплачено в загальному розмірі 5 891,87 грн. судового збору, дана сума підлягає стягненню з позивача на користь апелянта.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Закарпатській задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2019 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на самочинне будівництво відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури 5 891,87 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 жовтня 2023 року .

Головуючий :

Судді: