Справа № 191/2377/22
Провадження № 2/191/774/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Окладнікової О.І., за участі секретаря судового засідання Заламай О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2022 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання.

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані наступним.

06.07.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав відповідачу грошові кошти у сумі 10300 (десять тисяч триста) доларів США, що станом на 14.09.2022 року за офіційним курсом НБУ (1 долар США - 36,5686 грн.) становить 376656,58 (триста сімдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 58 коп.

На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальником ОСОБА_2 була власноруч написана відповідна розписка. Відповідно до умов позики, що зазначені в розписці, ОСОБА_2 повинен був повернути грошові кошти в строк до 28.08.2019 року.

У встановлений договором строк відповідач грошових коштів не повернув.

У зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань позивач був вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Між позивачем та відповідачем не було передбачено сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики, тому ОСОБА_1 як позикодавець, має право на одержання процентів.

Враховуючи те, що розмір процентів за користування позикою встановлюється на рівні облікової ставки НБУ і те, що відповідач користувався готівкою з 06.07.2015 року, з урахуванням строку позовної давності доречно рахувати розмір процентів за останні три роки, а саме з 14.09.2019 року по 14.09.2022 року, їх розмір складає: 2640,45 доларів США (за курсом НБУ становить 96556, 81 грн.)

Ухвалою суду від 07.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

В сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечують.

Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, причину неявки та своїх зауважень суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження.

На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

06.07.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено письмовий договір позики, що підтверджується копією розписки від 06.07.2019 року (а.с. 5).

Відповідно до умов договору позики від 06.07.2019 року відповідач ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 10300 (десять тисяч триста) доларів США, які зобов`язався повернути у строк до 28.08.2019 року (а.с. 5).

Станом на 22.09.2022 року (дата подачі позову) та на час розгляду справи відповідач борг не повернув.

З наданої представником позивача інформації із сайту АТ КБ «Приватбанк» щодо курсу валют станом на 14.09.2022 року - один долар США по курсу становить 36,5686 грн., отже сума боргу за договором позики від 06.07.2019 року станом на 14.09.2022 року складає: 10300 доларів США * 36,5686 грн. = 376656,58 грн. (а.с.6).

Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1,ч. 2 п. 1ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш яку десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за договором позики, укладеним 06.07.2019 року між ним та відповідачем у справі, з позовом до відповідача, як до позичальника, з вимогою про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми та процентів за користування грошовими коштами, оскільки строк зобов`язання передбачений умовами договору позики закінчився, а відповідач зобов`язання за договором не виконав.

Суд доходить висновку, що договір позики від 06.07.2019 року укладено сторонами у відповідності зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, в письмовій формі за волевиявленням обох сторін, кожна із сторін розуміла мету укладення договору, а тому він вважається укладеним з моменту написання відповідачем розписки від 06.07.2019 року, яка складена на підтвердження укладення договору позики та його умов і факту передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, факт укладення між сторонами 06.07.2019 року договору позики підтверджується належним та допустимим письмовим доказом: розпискою відповідача від 06.07.2019 року, а тому суд вважає доведеним факт існування боргового зобов`язання відповідача перед позивачем, невиконаного в строк належним чином.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу N 6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі N 6-2129цс16 від 16.10.2016 року, ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України у справі N 6-369цс15 від 02.09.2015 року, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Доказів того, що борг повернуто відповідачем суду не надано, не спростовано це і відповідачем, отже сума боргу за договором позики в межах заявлених вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Отже, суд вважає, що позивач має право на стягнення із відповідача суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми та процентів за користування грошовими коштами.

Відповідно до інформації із сайту АТ КБ «Приватбанк» щодо курсу валют станом на 14.09.2022 року - один долар США по курсу становить 36,5686 грн., отже сума боргу за договором позики від 06.07.2019 року станом на 14.09.2022 року складає: 10300 доларів США * 36,5686 грн. = 376656,58 грн.

За приписами частин 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та оцінки доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню: сума неповернутої грошової позики у розмірі 376656,58 грн., сума процентів за користування грошовими коштами у розмірі 96556,81 грн. та 3 відсотки річних у розмірі 33899,09 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 5071,13 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 19, 27, 76-83, 133, 137, 141, 223, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1046-1050 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , суму заборгованості за договором позики у розмірі 376656,58 грн., проценти за користування грошовими коштами за договором позики у розмірі 96556,81 грн., 3% річних у розмірі 33899,09 грн., та судові витрати в сумі 5071,13 грн., а всього 512183 (п`ятсот дванадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 61 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 20 січня 2023 року.

Суддя О.І. Окладнікова