Провадження № 6/638/85/23
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Олейник О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про заміну стягувача у цивільній справі № 638/14373/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У лютому 2022 року ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі №638/14373/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява обґрунтована тим, що 15 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» укладений Договір про відступлення права вимоги №GL3N017513 від 15.05.2020 відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» права вимоги, що належали ПАТ «КБ «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема входять права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 6/4/33/2007/840-К/90 від 14.06.2007р.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, були повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 березня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра (р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ Надра Харківське регіональне управління, МФО 380764, ) 555 495 грн. (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн.

15 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» укладений Договір про відступлення права вимоги №GL3N017513 від 15.05.2020 відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» права вимоги, що належали ПАТ «КБ «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема входять права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 6/4/33/2007/840-К/90 від 14.06.2007р.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною 1 статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин 1- 3, 5 статті 442 ЦПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2020 року у справі № 917/1339/16.

Також відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу. Саме після відкриття однієї зі стадій процесу і можуть бути досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах. Якщо після відкриття провадження за скаргою/заявою на судове рішення, поданою особою, яка вважає себе правонаступником позивача у спірних правовідносинах, буде встановлено, що така особа не набула прав та обов`язків правопопередника, суд своєю ухвалою закриває відповідне провадження на підставі визначеної процесуальним законодавством норми. У випадку коли ставиться питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні та скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, встановлення судом обставин відсутності переходу прав від правопопередника до правонаступника буде мати процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідної заяви. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису. Здійснення заміни учасника справи та сторони виконавчого провадження за межами відкритої стадії процесу не є можливою.

У постановах від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17; від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13; від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24 травня 2021 року у справі № 911/4460/21; від 30 липня 2019 року у справі № 5/128 Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача) неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 27 травня 2021 року у справі 11/165-09 дійшов наступних висновків:

- у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою, крім випадків заміни боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (пункти 74 та 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20);

- здійснення заміни сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження можливо лише, якщо строк пред`явлення наказу до виконання не сплив, крім випадків одночасного звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128).

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду у даній справі набрало законної сили 06 травня 2014 року.

Частиною 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час видачі виконавчого листа передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Згідно вимог статті 23 вказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, в тому числі, пред`явленням виконавчого документа до виконання, частковим виконанням рішення боржником. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», частиною 1 статті 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (стаття 58 Конституції України).

У пункті 2 рішення Конституційного Суду України у справі N 1-7/99 від 9 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказано, що цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому, у пункті 3 вказаного рішення вказано, що надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Враховуючи, що Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року в пункті 5 Розділу XIII «Прикінцеві та Перехідні положення» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), то має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцевих та перехідних положень» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016року № 1404 - VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, свідчитиме про те, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість безпідставно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам. Таким чином створюватимуться штучні умови для уникнення вимог законодавства щодо строку, що безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може перебувати у невизначеному стані протягом тривалого або взагалі необмеженого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Отже, подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

До наведених висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2021 року в справі № 910/2954/17, в ухвалі від 04 жовтня 2021 року у справі № 592/4853/13-ц, провадження № 61-15761ск21. Також подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 30 липня 2019 року у справі № 5/128, від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду у даній справі набрало законної сили 06 травня 2014 року. Отже, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, який на той час складав один рік, сплив 06 травня 2015 року, тобто до набрання чинності законом № 1404-VIII.

З огляду на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у даній справі сплив, відомостей про наявні відкриті виконавчі провадження за даним виконавчим листом заявником не надано, а заявник разом із заявою про заміну стягувача не заявив клопотання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд відмовляє у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про заміну стягувача у цивільній справі № 638/14373/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Шишкін