Справа №295/1540/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Коцюби О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 (брала участь в судовому засіданні 06.10.2023),

представника позивача ОСОБА_2 (брав участь в судовому засіданні 06.10.2023),

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

07.02.2023 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 11.01.2023 у справі №295/11124/22 шлюб між сторонами розірвано.

Спільна дитина, ОСОБА_5 , постійно проживає з позивачем та знаходиться на повному забезпеченні матері. Відповідач участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дитини майже не приймає.

На сьогоднішній день загальні середньомісячні затрати на дитину складаються з наступного: оплата за відвідування та харчування у ліцеї та оплата групи продовженого дня - 1 876,85 гривень за місяць; оплата за оренду квартири, де проживає позивач разом з дитиною сторін - 5500 гривень за місяць. Враховуючи, що позивач просить стягнути аліменти на дитину, до розрахунку береться сума у розмірі 2750 гривень; оплата комунальних послуги за квартиру, де проживає позивач разом з дитиною сторін - 3406,29 гривень за місяць. Враховуючи, що позивач просить стягнути аліменти на дитину, до розрахунку береться сума у розмірі 1700 гривень; витрати на придбання продуктів харчування для дитини - 3000 гривень на місяць; витрати на придбання одягу для дитини - 1000 гривень на місяць. Такі витрати позивач не несе щомісячно, проте для розрахунку береться середньомісячна сума за рік; витрати на відпочинок, розваги та дозвілля - 500 гривень на місяць; витрати на придбання ліків для дитини, лікування (медичні препарати, вітаміни, медогляди та обстеження) - 1000 гривень на місяць. Такі витрати позивач також не несе щомісячно, проте для розрахунку береться середньомісячна сума за рік. Таким чином, щомісячні витрати позивача на утримання дитини становлять близько 11 826,85 грн, без врахування додаткових витрат, які також очевидно існують.

Позивач вказує, що факт істотності витрат на забезпечення життя та розвитку шестирічної дитини є загальновідомим і в певній мірі не потребує доказування будь-якими доказами. Очевидним та загальновідомим є те, що будь-яка дитина для повноцінного розвитку потребує належного харчування, лікування, одягу, умов проживання, тощо.

З урахуванням вищенаведених витрат, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 6 000,00 грн щомісячно, що є половиною базових щомісячних витрат, які позивач несе на утримання дитини.

У позові зазначено, що відповідач працездатного віку (49 років), за станом здоров`я - здоровий, працездатний. Відповідач непрацездатних дружини, батьків, немає. Наскільки відомо позивачу, відповідач працює без відповідної реєстрації (неофіційно), надає послуги таксі, що унеможливлює надати будь-яку інформацію про його доходи. Також у власності відповідача перебуває автомобіль марки «Ravon R4» 2017 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ,». Ринкова вартість такого транспортного засобу становить від 241 200 гривень до 341 530 гривень.

07.03.2023 ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2023 стягнуто аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000,00 грн щомісячно, починаючи з 07.02.2023 та до повноліття дитини; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11 000,00 грн; стягнуто з ОСОБА_4 в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

04.07.2023 ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, у якій просить скасувати заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2023 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, або у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір судових витрат до 1 000,00 грн.

В обґрунтування заяви ОСОБА_4 зазначає, що про розгляд справи у суді йому не було відомо, судових повісток про виклик до суду він не отримував, про наявність заочного рішення суду дізнався після отримання сповіщення у застосунку «Дія».

Вказує, що на його утриманні перебуває батько, який є пенсіонером, особою з інвалідністю 2 групи, який потребує постійного дороговартісного лікування та огляду лікарів. Крім цього, відповідач вже сплачує аліменти на утримання свого старшого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку. Відповідач зазначає, що у зв`язку з вищевикладеними обставинами, він не змозі сплачувати аліменти у розмірі, визначеному заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира 05.06.2023, у сумі 6000,00 грн.

Також відповідач вважає, що судові витрати у розмірі 11 000,00 грн, є не співмірними зі складністю даної справи.

Ухвалою суду від 31.07.2023 заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення, задоволено, скасовано заочне рішення від 05.06.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.

03.10.2023 від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про виклик свідка ОСОБА_7 .

Протокольною ухвалою суду від 06.10.2023 клопотання представника позивача про виклик свідка задоволено.

Позивач у судовому засіданні за її участю позов підтримала. Додатково пояснила, що вже протягом десяти місяців відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач не може самостійно забезпечити дитину всім необхідним. У судове засідання, яким завершується розгляд справи, позивач не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні за його участю позов підтримав. Пояснив, що дитина відвідує гуртки, секції, розмір щомісячних витрат на дитину не є перебільшеним. Підстав для стягнення аліментів у меншому розмірі, ніж зазначено у позові, немає. Відповідач працює неофіційно, інших осіб на утриманні не має, доказів, які підтверджують, що відповідач не може сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, не надав. Відсутні докази того, що відповідач утримує свого батька та що батько взагалі потребує утримання від відповідача, оскільки отримує пенсію. Наявність іншої дитини представник позивача не вважає підставою для зменшення розміру аліментів. Розмір витрат на правову допомогу представник позивача вважає співмірним та обґрунтованим.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав. Вказав, що посилання відповідача на те, що батько перебуває на його утриманні та на лікування батька несуться витрати, доказами не підтверджено.

Відповідач у судовому засіданні проти стягнення аліментів не заперечував, однак вказав, що готовий сплачувати аліменти у сумі 2 000,00 грн. Вказав, що має на утриманні іншу дитину, на яку сплачує аліменти. Вважає, що розмір аліментів, які стягуються на утримання дітей, має бути однаковим для обох дітей. Батько відповідача особа з інвалідність ІІ групи, потребує дороговартісного лікування, інші особи, які могли б надавати утримання батьку, відсутні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що є кумою позивача, хрещеною мамою ОСОБА_8 , спілкується з позивачем. Відповідача знає, однак з ним не спілкується. Вказала, що позивач винаймає житло, оплачує комунальні послуги та несе ряд витрат на утримання сина. Хлопчик відвідує заняття з айкідо, які є платними, також є потреба у придбанні спеціального одягу для заняття цим видом спорту. Кожного для витрачаються кошти, пов`язані з відвідуванням школи. Також позивач забезпечує дитині дозвілля відвідують паки, атракціони, дитячі кімнати. З того часу, коли відповідач пішов із сім`ї, будь-якої допомоги на утримання дитини не надає.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Богунського районного суду м. Житомир у справі №295/11124/22 від 11.01.2023 розірвано (а.с. 8-9).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12).

Зі змісту акту №3/69 від 01.03.2023, який складений уповноваженими особами ОСББ «Автном-69», ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37), та ОСОБА_1 оплачуються комунальні послуги, які надаються за вказаною адресою (а.с. 15-25).

Дитина, ОСОБА_9 , навчається у 1-В класі ліцею №12 м. Житомира ім. С. Ковальчука, та у зв`язку з його навчанням вноситься батьківська плата (а.с. 14).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомир у справі №295/6921/15-ц від 14.07.2015 стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.05.2015 і до повноліття дитини (а.с. 113).

У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як встановлено ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1 статті 184 Сімейного кодексу України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня.

За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.

Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі частини його доходу або у сумі 2000,00 грн, та посилається на те, що з нього стягуються аліменти на утримання іншої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також що на його утриманні перебуває батько, який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує дороговартісного лікування.

Суд зауважує, що ОСОБА_4 не надав жодних доказів, які підтверджують, що його батько потребує утримання, оскільки факт наявності інвалідності сам собою не підтверджує того, що батько позивача неспроможний забезпечувати себе самостійно, а також не надано доказів того, що відповідач несе витрати на утримання та лікування батька.

Заявляючи про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу або у сумі 2000,00 грн, відповідач не обґрунтував, чому він вважає достатнім стягнення аліментів у зазначеному розмірі, що аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі у розмірі 1/4 частини доходу або у сумі 2000,00 грн є достатніми та обґрунтованими.

Крім того, спосіб стягнення аліменти (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі), суд визначає за заявою одержувача аліментів, отже право вибору способу стягнення аліментів належить позивачу.

При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що дитина проживає разом з матір`ю, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, при цьому судом враховується, що на утриманні відповідача перебуває інша неповнолітня дитина; враховуючи розмір витрат, необхідних для забезпечення дітей повноцінним харчуванням, сезонним одягом, приладдям для розвитку, речами особистої гігієни, тощо, суд, присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, у розмірі 3000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини.

Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 вказаної статті Кодексу).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Встановлено, що 07.02.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Горловим Є.С., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЖТ №001332 від 28.09.2022, був укладений договір про надання правової допомоги №46. Відповідно до змісту додатку №1 до договору про надання правової допомоги №46 від 07.02.2023, сторони погодили, що за виконання роботи, що передбачена умовами договору, клієнт сплачує суму гонорару, яка буде визначена сторонами у детальному описі робіт (наданих послуг). Витрати на професійну правничу допомогу підлягають сплаті протягом десяти днів з дня набрання рішенням у справі законної сили.

У матеріалах справи міститься підписаний адвокатом та ОСОБА_1 рахунок та детальний опис (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги №46, у якому зазначено перелік та опис виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, вартість яких становить 11 000,00 грн.

Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Заявляючи клопотання про зменшення судових витрат, ОСОБА_4 посилається на те, що розмір витрат на професійну правову допомогу у сумі 11 000,00 грн не відповідає критеріям розумності та співмірності, з урахуванням складності справи.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Суд не погоджується з думкою позивача про неспівмірність витрат відповідача на правову допомогу зі складністю справи, зважаючи на надані адвокатом послуги та виконану роботу, обсяг якої підтверджується матеріалами справи, тривалість судового розгляду справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), отже підстав для зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу суд не вбачає.

Також судом приймається до уваги, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19).

Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем понесення витрат, пов`язаних з розглядом справи, підтверджено належними доказами, підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні, позов задоволено частково, суд покладає на обидві сторони витрати з оплати правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, сумі 5 500,00 грн.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст. 141, ч.9 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 430 ЦПК України та статтями 180, 182, 183, 185 СК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягувати аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000,00 грн щомісячно, починаючи з 07.02.2023 та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Т.А. Воробйова

Повне рішення складено 23.10.2023.