ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1868/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2461/23 Категорія: 302090000 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.,
секретар Широкова Г.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25.09.2023 (повний текст складено 25.09.2023, суддя в суді першої інстанції Морозов В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД-АГРО" про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 у серпні 2023 року звернувся до суду з позовом, яким просив розірвати договір оренди землі №1320 від 10.08.

2015, укладений між ОСОБА_2 та СПП «РВД-АГРО» щодо земельної ділянки загальною площею 1,12 га сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Червонослобідської сільської ради, кадастровий номер :03:002:0610, зобов`язати повернути вказану земельну ділянку позивачу із користування відповідача та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що відповідач порушує умови Договору та не сплачує орендну плату за 2021 та 2022 роки в строки та порядку, передбачені умовами Договору, що, на думку позивача, свідчить про систематичність неналежного виконання Договору та є підставою для його розірвання.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25.09.2023 позовні вимоги у справі залишено без задоволення. Суд вказав, що позивачем не доведено факт систематичної несплати відповідачем позивачу орендної плати, оскільки незначне порушення строку сплати орендної плати за 2022 рік не позбавило орендодавця «значною мірою» того, що він розраховував отримати при укладенні договору, а разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав у жовтні 2023 року через засоби поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. Скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції не надав належну оцінку відомостям з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, оскільки метою такого доказу було саме відображення відсутності нарахування (сплати) на користь платників податків-фізичних осіб сум отриманого з них податку та сум нарахованого єдиного податку. На переконання скаржника, саме дані відомості засвідчують факт нарахування орендної плати, яка в даному випадку відсутня. Вказує, що суд в оскаржуваному рішенні ігнорує той факт, що відповідача два рази поспіль порушив умови Договору оренди землі. У зв`язку з цим, позивач не може очікувати, що в подальшому відповідач належно виконуватиме обов`язки за умовами договору, тому і звернувся до суду з цим позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив суд її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 340971848 від 31.07.2023, 16.10.2015 державним реєстратором Старовойтовим О.С. на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЧР 17-20-629т, виданого 26.03.2001 Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області, зареєстровано за позивачем у справі ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0610, площею 1,1186 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

10.08.2015 між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро» укладено Договір оренди землі № 1320.

Відповідно до п.п. 1,2 вказаного Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Червонослобідської сільської ради, загальною площею 1,12 га.

Пунктом 8 Договору визначено, що цей договір укладено строком на 15 років.

Згідно з пунктом 9 Договору встановлено, що розмір орендної плати становить 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата може сплачуватися як в грошовій так і натуральній формі. У випадку виплати в грошовій формі проводиться в готівковій або безготівковій формі. У випадку виплати в натуральній формі воно проводиться передачею сільськогосподарської продукції за місцезнаходженням Орендаря.

Пунктом 11 Договору встановлено, що орендна плата виплачується не пізніше 31 грудня за поточний рік.

Згідно з пунктом 14 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, орендар несе відповідальність згідно з чинним законодавством.

За змістом пункту 28 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до пункту 37 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Правовідносини, наявні між сторонами у справі на підставі наведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону (тобто, в тому числі, в разі несплати орендної плати) та умовами договору (в даному випадку п.38 договору оренди землі).

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Далі, згідно зі статтями 13, 21 ЗУ «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Вказані висновки відображено у постанові ВС від 31.07.2020 у справі №479/1073/18-ц.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

За наслідками розгляду справи судом апеляційної інстанції було достовірно встановлено, що позивач розраховував отримувати орендну плату щорічно у строк встановлений в договорах оренди землі (п. 11), проте відповідач сплатив орендну плату із порушенням строку. В зв`язку з цим позивач не може очікувати, що, в подальшому, відповідач належно виконуватиме обов`язки за умовами договору.

Систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати є істотним порушенням умов договору оренди землі та є підставою для розірвання такого договору, оскільки значною мірою позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором грошові кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Аналогічна думка висвітлена в постанові Верховного Суду від 07.12.2022 за наслідками розгляду справи № 479/210/21.

Відповідачем надано докази виплати позивачу орендної плати за 2021 рік у грудні 2022 року (а.с.24) та за 2022 рік у лютому 2023 року (а.с.25), тобто не у строки, визначені договором оренди (до 31 грудня року, за який виплачується орендна плата п.11 договору), отже має місце систематична невиплата орендної плати у погоджені строки.

Таким чином апеляційні доводи скаржника у справі є обґрунтованими.

Таким чином в силу приписів статті 32 ЗУ «Про оренду землі» та п.38 укладеного договору оренди землі спірний договір має бути розірваний на вимогу однієї зі сторін у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати.

Стосовно доводів відповідача та висновків суду першої інстанції, щодо обґрунтованості незначної затримки виплати, що пов`язана з повномасштабним вторгненням російських військ на територію України, та у зв`язку з цим проведення із запізненням посівних робіт у 2022 році, блокування російською федерацією зернових коридорів, ракетних обстрілів портів та зернових терміналів, відсутністю ціни не зернові, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) ч.ч. 1-3 ст. ЦПК України

Отже, при виникненні обставин на які сторона посилається як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, вона повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними як обставина непереборної сили саме для даного конкретного випадку, по відношенню до конкретного суб`єкта господарювання в конкретних умовах.

Законодавством встановлена форма підтвердження форс-мажорних обставин з боку третіх осіб, якими в Україні виступають Торгово-промислова палата та її регіональні представництва. Ці органи в межах своєї компетенції видають сертифікати про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності, але лише у разі існування та належного підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між дією форс-мажорних обставин і неможливістю виконання.

В зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 №309, до числа яких Черкаська область не входить.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що відповідачем не доведено належними й допустимими доказами неможливість виконання підприємством зобов`язань за встановленими у договорі строками щодо сплати орендної плати, а місцевим судом безпідставно такі доводи взято до уваги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25.09.2023 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, задовольнивши вимоги апеляційної скарги, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог у справі.

На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 5368,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу в суді першої інстанції сумі 5000 грн., про що вказано в позовній заяві матеріали справи не містять, отже вимоги про їх відшкодування є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25.09.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД-АГРО" про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки у даній справі задовольнити.

Розірвати договір оренди землі №1320 від 10.08.2015, укладений між ОСОБА_1 та СПП «РВД-АГРО».

Зобов`язати СПП «РВД-АГРО» повернути власнику ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0610, загальною площею 1,12 га,яка розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району, із користування СПП «РВД-АГРО».

Стягнути з СПП «РВД-АГРО» на користь ОСОБА_1 5368,00 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 14.11.2023.

Суддя-доповідач

Судді