ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/915/23 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря - Дідух М.Є.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 607/18182/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Універсал Банк на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2023 року (ухвалене суддею Кунець Н.Р., дата складення повного тексту рішення суду 09 червня 2023 року) в справі за позовом Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року Акціонерне товариство Універсал Банк (далі АТ Універсал Банк) звернулось в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 05.10.2018 року між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг у зв`язку з підписанням ОСОБА_1 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 05.10.2018 року, згідно якого він отримав кредит в розмірі 18 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Положеннями анкети-заяви було визначено, що анкета-заява разом з Умовами, тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку із чим, станом на 15.09.2022 року у нього утворилася заборгованість загальним розміром 43 729,57 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 43 729,57 грн.

У зв`язку із наведеним позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ Універсал Банк заборгованість за тілом кредиту за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.10.2018 року в розмірі 14 624, 75 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ Універсал Банк 829,74 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду АТ Універсал Банк подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.

Приєднання до Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank (далі - Умови і правила) здійснюється фізичними особами шляхом підписання анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається банком.

Вказує на те, що відповідач здійснив отримання банківських послуг проекту Monobank шляхом верифікації очно на точці видачі картки. Клієнт, уклавши Договір шляхом підписання Анкети-заяви, підтверджує, що до укладання ним Договору, був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та отримав відповідні документи від Банку та погоджується з ними (п. 2.11 розділу I Умов і правил).

Таким чином, на момент підписання Анкети-заяви від 05 жовтня 2018 року, відповідач був належним чином ознайомлений з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Вказує, що у підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, а тому вважає, що вищенаведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного підпису (аналога власноручного підпису).

Також посилається на виписку про рух коштів, згідно якої клієнтом було неодноразово здійснено банківські операції із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та ін.). Відтак вважає, що відповідач надавав свою згоду із змінами, доповненням до договору про надання банківських послуг від 05 жовтня 2018 року.

Зазначає, що редакція Умов та правил, що наявна у матеріалах справи може носити показовий характер та може змінюватись та доповнюватись позивачем, однак суд має безперешкодний доступ до актуальних Умов та правил, що доступні в публічному доступі в режимі реального часу на офіційному сайті Банку https://www.monobank.ua/terms, а тому посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку банку, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Звертає увагу, що в разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50% від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних.

Відповідно п.5.23. п. 5 розділу II Умов у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів.

Враховуючи те, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у останнього виникла заборгованість.

Оскільки у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, на підставі положення п.п.5.16 п.5 розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань - вся заборгованість за кредитом стала простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховував неустойку, передбачену Тарифами.

Відповідно до виписки про рух коштів, баланс на кінець періоду складає (мінус) - 25 729,57 грн, тобто сама заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту та суми овердрафту (який виник згідно п.п. 4.23. розділу 2 Умов і правил) і становить 43 729, 57 грн.

Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

Посилається на безпідставність застосування, до даних правовідносин, правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року в справі №342/180/17, оскільки не вважає їх подібними, так як зазначена постанова ухвалена щодо інших кредитних угод (укладених на підставі договору у письмовій формі), з іншими умовами, правилами та сторонами.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, проставлянням власноручного свого підпису під цією анкетою-заявою.

Пунктом 2 анкети-заяви від 05.10.2018 року ОСОБА_1 погодив своїм підписом, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого позивач підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Згідно з п. 3 анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірних у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Відповідно до п. 6 анкети-заяви від 05.10.2018 року ОСОБА_1 просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням простого електронного або електронного цифрового підпису.

За змістом п. 9, 11 анкети-заяви від 05.10.2018 року ОСОБА_1 підтвердив, що ця анкета - заява є також заявою на відкриття рахунку та просив усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 10 Анкети-заяви, ОСОБА_1 надав право та доручив банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих у АТ «Універсал Банк» без додаткових його розпоряджень для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком.

Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, згідно витягу були затверджені Протоколом Правління №46 від 24.11.2021 року та набрали чинності з 27.11.2021 року.

Згідно довідок про наявність рахунку та про розмір встановленого кредитного ліміту від 06.03.2023 року, ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_1 , тип рахунку «Чорна картка», активна до 11/24, із визначення 08.06.2019 року кредитного ліміту у розмірі 5 000,00 грн, який 22.06.2019 року було збільшено до 6 000,00, 28.08.2019 року було збільшено до 13 000,00 грн та 27.09.2019 року було збільшено до 18 000,00 грн.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 05.10.2018 року станом на 15.09.2022 року в ОСОБА_1 утворилась заборгованість загальним розміром 43 729,57 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 43 729,57 грн.

Згідно з виписки руху коштів по картці клієнта ОСОБА_1 від 06.03.2023 року за період з 07.05.2019 року по 01.09.2022 року, кредитний ліміт (станом на 15.09.2022 року): 18 000,00 грн; заборгованість (станом на 15.09.2022 року): 43 729,57 грн; баланс на початок періоду становить 0 грн., баланс на кінець періоду становить - -25 729,57 грн. Витрати по картці становлять - 372 823,59 грн, а зарахування - 329 094,02 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що анкета-заява від 05.10.2018 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, а тому прийшов до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, та вважав, що суми надходжень, які банком були розподілені на погашення процентів, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту, відповідно з боржника слід стягнути лише фактичну отриману суму кредитних коштів.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Універсал банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як було встановлено судом ОСОБА_1 отримав кредит у початково визначеному розмірі 5 000,00 грн, який в подальшому було збільшено до 18 000,00 грн, шляхом зарахування на видану йому банком кредитну картку.

Так, на підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивачем було надано суду розрахунок заборгованості станом на 15.09.2022 року та виписку по рахунку відповідача, згідно яких ОСОБА_1 почав активно користуватися кредитними коштами з 07.05.2019 року, частково погашав заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, шляхом поповнення картки, які невдовзі використовував.

Згідно вказаного розрахунку розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становив 43 729,57 грн, який був визначеним з урахуванням відсотків, що нараховувались у відповідності до Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк».

У анкеті-заяві від 05.10.2018 року зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірник у мобільному додатку.

Водночас, як було встановлено судом першої інстанції, долучені до позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» були затверджені Протоколом Правління №46 від 24.11.2021 року та набули чинності 27.11.2021 року, тобто після підписання відповідачем анкети-заяви.

Вищевказані Умови і правила, наявні у матеріалах справи, не містять підпису відповідача, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що саме з цими умовами та тарифами ОСОБА_1 був ознайомлений, розумів їх та погоджувався з ними, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.10.2018 року шляхом підписання заяви-анкети, відповідно відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Сама ж підписана відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 05.10.2018 року, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить відповідних істотних умов кредитного договору, в ній відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду про неможливість застосування до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки кредитор (позивач) всупереч вимогам ч. 5 ст. 177 ЦПК України не додав до позовної заяви докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Крім цього, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Апеляційний суд погоджується із твердженням суду першої інстанції про те, що зазначаючи про наявність заборгованості за тілом кредиту, позивач безпідставно включив в неї нараховані відсотки, які фактично погашені позичальником, внаслідок чого банком збільшено заборгованість за тілом кредиту на 29 104,82 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлена сума заборгованості за тілом кредиту є необґрунтованою, а стягненню підлягає різниця між заявленою банком сумою заборгованості за кредитом та сумою нарахованих банком відсотків, які були погашені за рахунок кредитних коштів та коштів внесених позичальником на погашення кредиту.

Такі висновки суду першої інстанції кореспондуються із правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 18.05.2022 року у справі №697/302/20, з подібним змістом правовідносин та з тотожним суб`єктним складом учасників відносин. Крім цього, у вказаній постанові Верховний Суд посилається на висновки Верховного Суду, що містяться у постанові від 09.01.2020 року у справі № 643/5521/19 і Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 та підтверджує, що судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку.

Відтак вищезазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги про нерелевантність застосування судом першої інстанції правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Посилання апелянта на те, що суд має безперешкодний доступ до актуальних Умов та правил, що доступні в публічному доступі в режимі реального часу на офіційному сайті Банку https://www.monobank.ua/terms, колегія суддів відхиляє, оскільки саме банк, як позивач у справі зобов`язаний в силу вищезазначених процесуальних норм додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і відповідно такі посилання не спростовують висновку суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, порушень норм матеріального чи процесуального права судом не допущено. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Універсал Банк залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на Акціонерне товариство Універсал Банк в межах сум, ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2023 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Костів О.З.