РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Палун І.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2022 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в сумі 215 924, 50 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 11 серпня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір позики. За умовами Договору Відповідачу передались грошові кошти в розмірі 4000 доларів США та він зобов`язувався повернути Позивачу таку ж суму грошових коштів в строк до 10 грудня 2020 року, відповідно до Додаткової угоди від 10.12.2019 року. На момент звернення до суду, Відповідачем не повернуто отримані грошові кошти. У зв`язку з чим, Позивач вважає, що за останнім залишається зобов`язання повернути суму позики за вказаним вище договором на загальну суму 4000 доларів США, що на день подачі позову еквівалентно 146274 гривні 40 копійок, що буде відповідати перерахунку за офіційним курсом НБУ співвідношення національної валюти до валюти США, яка складає 1 долар США дорівнює 36,5686 гривень.

У зв`язку з чим, Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за Договором позики в сумі 4000 доларів США, що на день подачі позову еквівалентно 146274 гривні 40 копійок (відповідно до курсу НБУ), а також 3% річних за користування коштами у розмірі 5289 гривень 30 копійок, пеню за несвоєчасне повернення суми позики у розмірі 64360 гривень 80 копійок, судовий збір в розмірі 2159 гривень 24 копійки та витрати на правову допомогу у розмірі 8700 гривень, на загальну суму 10859 гривень 24 копійки.

Ухвалою суду 18 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

В судове засідання 05 січня 2022 року з`явився представник Позивача, який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив факт отримання грошових коштів. Надав пояснення у відповідності до яких повідомив про свій скрутний матеріальний стан. Позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Судом оглянуто оригінал договору позики від 11 серпня 2017 року.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір позики.

Як вбачається з зазначеного Договору позики, ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв позику в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США, що в еквіваленті грошового зобов`язання становить 102 760 гривень за курсом НБУ на день укладення зазначеного договору, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути отриману суму в доларах США або по ринковому курсу на день повернення в строки і у порядку. Зазначені в даному Договорі. При цьому повернення має бути не менш ніж сума зазначена в еквіваленті в доларах США.

Пунктом 1.2 зазначеного Договору передбачено, що Позика надається Позичальнику в строк до 11 лютого 2019 року і підлягає поверненню Позичальником не пізніше вказаного строку. Але з можливістю дострокового повернення повністю або частково.

Відповідно до п. 4.2 Договору позики, у разі порушення Позичальником строку повернення позики. Він зобов`язаний сплатити суму позики з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми позики.

Відповідно до п. 4.3 Договору позики, за несвоєчасне повернення суми позики, передбаченої цим договором, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі 0,1% суми позики за кожен день прострочення.

11 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Додаткова угода до договору позики від 11 серпня 2017 року у відповідності до якого, Сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору позики від 11 серпня 2017 року до 31.12.2019 року.

10 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Додаткова угода до договору позики від 11 серпня 2017 року у відповідності до якого, Сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору позики від 11 серпня 2017 року до 10.12.2020 року

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2021 року Відповідачу була скерована претензія щодо добровільного повернення суму позики.

Як встановлено судом в судовому засідання, Відповідач станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи по суті не повернув борг, чим порушив виконання свого зобов`язання.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Досліджуючи боргову розписку, судом виявлена справжня правова природа укладеного договору позики. Отже, факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується Договором позики грошових коштів від 11 серпня 2017 року.

В порядку п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорами позики, відповідачем не було повернуто борг, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до постанови Верховного суду від 21 червня 2017 року у справі № 910/2031/16, «якщо, у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті та передбачено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову».

Таким чином, станом на 29 вересня 2022 року заборгованість ОСОБА_2 за зазначеним Договором Позики від 11 серпня 2017 року складає 4000 доларів США, що на день подачі позову еквівалентно 146 274 (сто сорок шість тисяч двісті сімдесят чотири) гривні 40 копійок (відповідно до перерахунку за офіційним курсом НБУ співвідношення національної валюти до валюти США складає 1 долар США дорівнює 36,5686 гривень)

Разом з цим, як зазначалось вище, відповідно до п. 4.2 Договору позики, у разі порушення Позичальником строку повернення позики. Він зобов`язаний сплатити суму позики з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми позики.

Відповідно до п. 4.3 Договору позики, за несвоєчасне повернення суми позики, передбаченої цим договором, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі 0,1% суми позики за кожен день прострочення.

Позивачем до матеріалів справи надано відповідний розрахунок, Відповідачем не заперечувалось щодо відповідного розрахунку, а відтак дослідивши матеріали справи, суд погоджується з відповідними розрахунками.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України визначає межі відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Згідно з вимогами ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд враховує, що наявність оригіналу Договору позики грошових коштів у Позивача свідчить про неповернення боргу відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що відповідачем не були виконані зобов`язання по поверненню коштів, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що за подання даного позову позивачем сплачений судовий збір у сумі 2 481,00 грн.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 159, 24 грн.

За правилами ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просить суд стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8700,00 грн. та на підтвердження понесених витрат надано до суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 27 вересня 2022 № 1/09, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Вересюк О.В., додаткову угоду № 1 від 27 вересня 2022 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 27 вересня 2022 № 1/09, квитанцією до прибуткового касового ордера № 1/09 від 27 вересня 2022 року на суму 8700, 00 гривень та ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Разом з цим, суд враховує, що Відповідачем не заперечувалось щодо зазначеної суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8700,00 грн., у зв`язку з чим, суд вважає, що визначений адвокатом розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, ціною позову та значенням справи для сторони, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 8700,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15, 16, 509, 526, 530, 625 ЦК України, ст. ст. 76-81, 95, 258-259, 263, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за Договором позики в сумі 4 000,00 доларів США, що на день звернення до суду еквівалентно 146 274 (сто сорок шість тисяч двісті сімдесят чотири) гривні 40 копійок, 3% річних за користування коштами у розмірі 5 289 (п`ять тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень 30 копійок, пеню за несвоєчасне повернення суми позики в розмірі 64 360 (шістдесят чотири тисячі триста шістдесят) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу в розмірі 8 700 (вісім тисяч сімсот) гривень та судовий збір в розмірі 2 159 (дві тисячі сто п`ятдесят дев`ять) гривень 24 копійки, на загальну суму 10 859 (десять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 24 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06 січня 2023 року

Суддя Л. М. Чернявська