Справа № 308/9568/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Бедьо В.І.,

з участю секретаря Шовак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» для укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-209948310 відносно транспортного засобу «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 vin-code НОМЕР_2 . Відповідно до умов Полісу строк його дії встановлено з 00 годин 00 хвилин 09.07.2022 по 08.07.2023 включно.

Під час укладення Полісу Відповідач надав Позивачу інформацію, що транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю. 19.08.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-209948310 (надалі за текстом - Поліс), відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 vin-code НОМЕР_2 .

Відповідно до умов полісу, а саме в розділі «Особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу» зазначено, що транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю. 12.01.2023 року сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі забезпеченого транспортного засобу «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 vin-code НОМЕР_2 , з метою розслідування страхового випадку, Позивач, керуючись п. 34.1 ст. 34 Закону № 1961-IV, звернувся до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з запитом про проходження обов`язкового технічного контролю вищевказаним транспортним засобом. Відповідно до листа головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві транспортний засіб «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 vin-code НОМЕР_2 не проходив обов`язкового технічного контролю. Тож, виходячи з вищезазначеного страхувальник надав неправдиві відомості його обов`язку з проходження обов`язкового технічного контролю. Істотною умовою договору страхування при укладенні полісу щодо транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю, є проходження транспортним засобом такого контролю. Обов`язком повідомити інформацію про проходження обов`язкового технічного контролю покладається виключно на відповідача. Проте відповідач знаючи про необхідність проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 vin-code НОМЕР_2 , та про відсутність протоколу проходження обов`язкового технічного контролю відповідач не повідомив позивача, своїми діями фактично ввів позивача в оману. Враховуючи вищевикладене, за таких обставин вважається, що порушено вимоги Закону № 1961-ІV, тому поліс №ЕР-209948310 слід визнати недійсним.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте до канцелярії суду подав клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, своєчасно та належним чином повідомлявся за місцем реєстрації, відзив у встановлений законом строк не подав.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що

Під час укладення Полісу Відповідач надав Позивачу інформацію, що транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю. 19.08.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-209948310 (надалі за текстом - Поліс), відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 vin-code НОМЕР_2 . Відповідно до умов Полісу строк його дії встановлено з 00 годин 00 хвилин 09.07.2022 по 08.07.2023 включно.

12.01.2023 року сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі забезпеченого транспортного засобу «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 vin-code НОМЕР_2 , з метою розслідування страхового випадку, Позивач, керуючись п. 34.1 ст. 34 Закону № 1961-IV, звернувся до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з запитом про проходження обов`язкового технічного контролю вищевказаним транспортним засобом. Відповідно до листа головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві транспортний засіб «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 vin-code НОМЕР_2 не проходив обов`язкового технічного контролю. Тож, виходячи з вищезазначеного страхувальник надав неправдиві відомості його обов`язку з проходження обов`язкового технічного контролю.

За приписами ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 5 цього Закону страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Таким чином, договір страхування є двостороннім, оплатним, строковим, консенсуальним.

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст. 982 ЦК України).

Відповідно до п. 1.8 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

У відповідності до ст. 10 цього Закону укладаються такі види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності: внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування); договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - договір міжнародного страхування).

Відповідно до ст. 17 цього Закону страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Згідно п.14.2 ст. 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про страхування» договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до цього Закону договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі: 1) якщо його укладено після страхового випадку; 2) якщо предметом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації на підставі судового вироку або рішення, що набуло законної сили. Договір страхування визнається недійсним у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

За змістом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У відповідності до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Водночас, за змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених вищенаведеними нормами чинного законодавства, для визнання недійсним полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Під час дослідження вказаних доказів було встановлено, що особа, при укладенні в такій формі договорів, вводить VIN - код автомобіля, який страхується та деякі анкетні дані. Інші відомості про транспортний засіб заповнюється програмою автоматично, що унеможливлює втручання відповідача у зміст зазначеного договору.

Вказані обставини спростовують твердження позивача про введення відповідачем його в оману під час укладення оспорюваного договору.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Отже, неналежне виконання страхувальником взятого на себе у зв`язку з укладенням договору обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів зобов`язання щодо проходження обов`язкового технічного контролю не може слугувати правовою підставою для визнання такого договору недійсним. Дана обставина може бути врахована страховиком при вирішенні питання про наявність у нього обов`язку здійснити виплату страхового відшкодування.

Посилання позивача на те, що страхова компанія не укладала б спірний договір страхування (поліс) якби була повідомлена про необхідність проходження автомобілем відповідача обов`язкового технічного контролю та відсутності проходження такого контролю автомобілем відповідача, не узгоджуються з нормами чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду