ПОСТАНОВА

Іменем України

04 січня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/5535/22

провадження № 22-ц/4809/220/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Головань А.М., Дуковський О.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заробітної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2022 року (суддя Іванова Л.А.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоплаченої суми заробітної плати, премії та бойових за безпосередню участь в бойових діях, в загальному розмірі 608869,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 березня 2022 року позивач мобілізувався Кропивницьким міським центром комплектування на соціальної підтримки на військову службу, починаючи з 07.03.2022 по день звернення до суду він проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , звання - рядовий на посаді водія кулеметного відділення.

Його місячна заробітна плата становить 12 800 грн, державна премія - 30 000 грн Загалом йому повинні сплачувати в місяць - 42 800 грн.

За доводами ОСОБА_1 , протягом періоду з 07.03.2022 по день звернення до суду, сплата заробітку становить в загальній сумі 87893,97 грн, а преміальні - 246000 грн. Загалом - 680 760, 67 грн.

Фактично відповідачем виплачено у квітні 2022 року - 9928, 60 грн, у травні 2022 року - 44782, 37 грн, у червні 2022 року - 6195,61 грн, у липні 2022 року - 10984,94 грн. Всього 71891,52 грн, недоплата становить 608869,15 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за його позовом.

Ухвала суду мотивована тим, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2022 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позов про невиплату належного розміру заробітної плати та додаткових виплат, які встановлені для військовослужбовців за безпосередню участь в бойових діях, відноситься до цивільного позову, який вирішується за нормами діючого трудового законодавства України судами загальної юрисдикції.

Цей факт підтверджується тим, що спочатку позов про невиплату позивачеві заробітної плати та додаткових виплат, був залишений без руху ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда по справі № 405/4215/22, наданий строк для усунення недоліків, в подальшому ухвалою від 07.10.2022 року, повернутий. Він, перебуваючи в зоні бойових дій, не мав змогу отримати ухвалу суду про залишення його позовної заяви без руху та виправити недоліки.

Ухвалою від 07.10.2022 року по справі № 405/4215/22 Ленінський районний суд міста Кіровограда визнав позов таким, що підлягає розгляду в суді загальної юрисдикції і роз`яснив, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду.

Виконуючи вимоги суду, позивач повторно звернувся з таким же позовом, виправивши недоліки попередньої позовної заяви, проте судом було відмовлено йому у відкритті провадження.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду 07 листопада 2022 року.

Ухвалою суду від 07 листопада 2022 року витребувано з суду першої інстанції матеріали даної цивільної справи.

Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву.

21 грудня 2022 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2022 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 26 грудня 2022 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

У відповідності до вимог процесуального закону учасники справи повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 30).

Станом на дату розгляду справи відсутні відомості щодо вручення судової повістки позивачеві у справі.

Разом з тим, ОСОБА_1 отримав ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі (а.с.31).

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу позивача, що останній зобов`язаний цікавитись розглядом своєї справи.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05 лютого 2004 року).

В судове засідання 26 грудня 2022 року сторони не з`явилися, повідомлення про розгляд справи направлялись учасникам, розгляд справи завершено, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Обставини, встановлені судами

ОСОБА_1 проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія (а.с.14-15).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за його позовом.

Мотиви апеляційного розгляду

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач обрав помилкову юрисдикційну підвідомчість для звернення з даним позовом, оскільки між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони зроблені з повним з`ясування обставин справи.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За змістом статті 19 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З викладеного виходить, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. В порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

При цьому суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби

Відповідно до статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними Положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до Законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей", у тому числі Закону України "Про Державну прикордонну службу України", а також Положенням про проходження військової служби громадянами України в Державній прикордонній службі України.

Тобто, спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія.

Позивач звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоплаченої суми заробітної плати.

Таким чином, предметом даного позову є стягнення грошової суми, яка виникла з приводу проходження публічної служби, тобто порядок виниклого публічно-правового спору регулюється Кодексом адміністративного судочинства України, тому відповідно до ст. 19 КАС України, розгляд цієї справи має бути проведений в межах адміністративного судочинства.

Зазначене узгоджується з висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 25 травня 2020 року у справі №495/364/17

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена категорія спору належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновки суду першої інстанції про належність розгляду справи в порядку адміністративного судочинства є правильними.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга позивача не містить.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий судя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

О.Л.Дуковський