Єдиний унікальний номер: 379/1118/22
Провадження № 2/379/32/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області

в складі:

головуючого судді Разгуляєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мовчан М.С.,

представника позивача Смірнової О.К.,

представника відповідача Кізік А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» борг за кредитним договором №б/н від 26.02.2016 заборгованість у розмірі 96836,96грн станом на 17.10.2022. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2481 грн. 00 коп., як сплачений судовий збір при поданні позову.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 26.02.2016.

14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду про те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією паспорта споживчого кредиту.

При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Крім того, позивач вважає, що підписавши заяву між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору(ст.1054 ЦК України).

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку.

Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі.

Проте, відповідач умови кредитного договору щодо внесення чергових платежів на погашення використаних кредитних коштів належним чином не виконував.

У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17.10.2022 має заборгованість у розмірі 96836,96грн, яка складається з наступного: 86045,79грн - заборгованість за кредитом, 4044,35 грн- заборгованість за нарахованими відсотками; 6746,82грн- заборгованість за простроченими відсоткам.

Ухвалою від 03.11.2022р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.11.2022р відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання 05.12.2022р. о 09.00, з викликом сторін.

24.11.2022р. від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

13.12.2022р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

02.01.2023р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, з підстав зазначених у відзиві та пояснила, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, того що між сторонами було укладено договір, саме на тих умовах, які зазначені позивачем у позові, з нарахуванням саме тих відсотків, які визначені позивачем та погоджено інші платежі, за договором. Окрім того, з урахуванням наданих позивачем розрахунків, неможливо встановити, яка саме сума кредитних коштів була надана відповідачу у користування.

Судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надана копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 26.02.2016р, згідно якої ОСОБА_1 виявив бажання отримувати послуги АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

З Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку вбачається, що ОСОБА_1 підписав вищезазначену Анкету-заяву 26.02.2016р. При цьому, заява не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу останньому будь-якої банківської картки. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, а лише анкетні дані особи, інформація про його освіту, сімейний стан, розмір доходів та посилання на те, що дана заява разом із Умовам та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами користування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, разом складають договір про надання банківських послуг.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким були надані кредитні картки № НОМЕР_1 дата відкриття 17.01.2018 року, термін дії 01/21, № НОМЕР_2 дата відкриття 04.03.21 року, термін дії 02/24.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти № НОМЕР_1 , оформленої на відповідача ОСОБА_1 (договір б/н), 17.01.2018 - старт карткового рахунку, 28.05.2019 встановлено кредитний ліміт в розмірі 74000 грн, 14.06.2019 збільшення кредитного ліміту на 76000грн,09.07.2019 збільшення кредитного ліміту на 78000грн, 05.09.2019 збільшення кредитного ліміту на 79000грн, 08.12.2021 зменшення кредитного ліміту 78970грн, 22.12.2021 зменшення кредитного ліміту 78950грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування , дата надання інформації 28.05.2019.

Пунктом 3 паспорту споживчого кредиту визначено основні умови кредитування відновлювальної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці до 50000грн (картка «Універсальна»), до 75 000грн ( картка «Універсальна Gold») до 100 000 грн (по картці Platinum) та до 400 грн. (по картці MC World Elite), до 300000 грн (по картці Visa Signature) , до 200000 грн (по картці World Black Edition), до 800000 грн (по картці Visa Infinite) наданого на споживчі потреби, строк договору і кредитування до 240 місяців з процентною ставкою поза межами пільгового періоду 43,2% (картка «Універсальна»), 42% ( картка «Універсальна Gold») , 37, 2 % (картки Platinum, MC World Elite, Visa Signature, World Black Edition, Visa Infinite).

Разом з тим, підписаний сторонами 28.05.2019 року паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування».

Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017 року, у редакції на час підписання ОСОБА_1 та позивачем паспорту споживчого кредиту, визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно із п. 1 ч. 1 Закон України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Стаття 9 Закон України «Про споживче кредитування», у редакції на час підписання ОСОБА_1 та позивачем паспорту споживчого кредиту, визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2 ст. 9 Закону).

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку ( п. 12).

Отже, зважаючи на наявність підписаного сторонами паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеного для нього Додатком 1 Закону України «Про споживче кредитування», АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 мали намір укласти договір споживчого кредитування.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції на час підписання ОСОБА_1 та позивачем паспорту споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено умови договору про споживчий кредит.

Однак, матеріали справи не містять договору про споживчий кредит, укладеного між сторонами в даній справі після підписання паспорту споживчого кредиту 28.05.2019 року, а додана позивачем до позову Анкета-заява про приєднання до банківських послуг, підписана відповідачем 26.02. 2016 року та Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite , Visa Signature та Умови та правила надання банківських послуг, не є договором про споживчий кредит у розумінні Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній ст. 13 цього Закону. Включення позивачем паспорту споживчого кредиту в Умови та правила надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНКУ», суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене відсутні правові підстави вважати, що між сторонами був укладений договір споживчого кредиту, а тому позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитування.

Крім того, необхідно відзначити, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України "Про споживче кредитування", у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі N 393/126/20

(провадження N 61-14545сво20).

Крім того, з наданого позивачем витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite , Visa Signature вбачається, що вони затверджені на засіданні Правління АТ КБ «ПриватБанк» від 19.02.2019 згідно до протоколу засідання Правління №8 від 08.04.2019, а додана позивачем до позову Анкета-заява про приєднання до банківських послуг підписана відповідачем 26.02. 2016 року. Тобто, не можливе достовірно встановити, який саме тариф передбачений для карти відповідача та відповідно на яких умовах укладався кредитний договір.

Таким чином, позивачем не надано до суду доказів ознайомлення ОСОБА_1 з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, що в сукупності із анкетою-заявою, свідчило би про укладений у належній формі договір про надання банківських послуг.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 вказала, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що кредитну картку № НОМЕР_1 банк видав 17.01.2018, кредитний ліміт на вказану картку в розмірі 74 000 грн встановлений 28.05.2019, Анкета -заява, що надана позивачем суду, підписана ОСОБА_1 26.02.2016 року, тобто кредитна картка була надана відповідачу, коли вже минуло практично два роки після підписання Анкети-заяви.

Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитних карток Black Edition та розміру наданого ОСОБА_1 кредиту за заявою б/н від 26.02.2016 року.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.02.2016 , укладеного між ПриватБанк та ОСОБА_1 , станом на 17.10.2022р., вбачається, що погашено заборгованості за поточним кредитом 374846,31грн, погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту 10152,40грн, погашено заборгованість за нарахованими відсотками 7375,38грн., заборгованість за тілом кредиту 86045,79грн, заборгованість за нарахованими відсотками 4044,35грн., заборгованість за простроченими відсотками 6746,82грн.

Однак, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору 26.02.2016.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновком Верховного суду, викладеним у Постанові від 27 березня 2020 року у справі № 703/3063/18.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту укладення із відповідачем договору на умовах, зазначених позивачем, та факту видачі кредиту, що свідчить про недоведеність порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001; .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного рішення: 27.01.2023 року.

Головуючий:О. В. Разгуляєва