Справа № 296/257/20
У Х В А Л А

"19" січня 2023 р.м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки, визнання права власності на Ѕ частину незавершеного будівництва індивідуального житлового будинку, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки, визнання права власності на Ѕ частину незавершеного будівництва індивідуального житлового будинку, стягнення коштів.

Відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Згідно п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п.п.2, 9 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову зазначається вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову зазначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам,- не нижче його балансової вартості.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Крім того, згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних вимог майнового та немайнового характер.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, встановлена ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач заявляє декілька позовних вимог майнового характеру.

Однак, звернувшись з декількома позовними вимогами майнового характеру позивачем не зазначено ціну позову з врахуванням вимог ст.176 ЦПК України щодо дійсної (ринкової) вартості майна та не додано документ про сплату судового збору за кожну позовну вимогу.

До того ж відповідно до ч.1 ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Однак, в порушення ч.1 ст.188 ЦПК України у позові не викладено обставин і не зазначено доказів, яким чином пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами основна та похідна позовні вимоги, та відсутній виклад обставин в частині поєднання декількох вимог, у тому числі щодо стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів за борговими розписками від 01.10.2017 та 16.11.2017 року.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків. На виконання зазначеної ухвали позивач повинен подати до суду позовну заяву відповідно до вимог ст.ст.175, 176, 177, 188 ЦПК України з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі, а також документ, що підтверджує сплату судового збору за кожну позовну вимогу.

Керуючись ст.ст.177, 187, 260 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки, визнання права власності на Ѕ частину незавершеного будівництва індивідуального житлового будинку, стягнення коштів залишити без руху.

Встановити позивачу для усунення недоліків строк п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання позивачем у встановлений судом строк вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. М. Анциборенко