справа № 208/8556/21
№ провадження 2/208/16/23
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді Івченко Т.П.,

При секретарі Оніщук Д.Р.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради «про припинення права власності»,-

встановив:

1.Зміст позовних вимог.

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради «про припинення права власності», яким заявлено позовні вимоги про припинення права власності Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» (місцезнаходження адреса 49000, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 .

2.Позиція позивача.

Обґрунтовуючи підстави для звернення із даним позовом та позовні вимоги, позивач посилається на те, що Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л., про визнання дій протиправними та скасування реєстрації права власності задоволені, а саме дії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» визнані протиправними, а саме такими, що порушують п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та п.27 іпотечного договору № DZHCG102270502 від 18.07.2007 року; скасована реєстрація права власності ПАТ КБ «Приват Банк» на квартиру АДРЕСА_2 , яку здійснив приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л. за номером 17146045 і рішенням КБ «ПриватБанк» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32096928 від 28.10.2016 року; стягнуті з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4 600 (чотири тисячі шістсот) грн. 60 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Зазначене Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року, у справі № 208/4401/18 провадження № 2/208/162/20 набрало законної сили 20 серпня 2020 року.

При цьому, за час вирішення спору в межах зазначеної цивільної справи, в період з 2018 року по липень 2020 року, відбулися зміни у ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за якою у випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

3.Позиція відповідача.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» на заявлені позовні вимоги подав відзив, за змістом якого зазначено про те, що редакція ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазнавала зміни в період розгляду справи за Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року, у справі № 208/4401/18 провадження № 2/208/162/20, так і після її розгляду. І те, що на час розгляду по суті, редакція ст. 26 Закону передбачає що проведення реєстраційних дій на підставі судового рішення, включають в себе вже припинення речових прав, щодо яких вноситься запис про їх скасування.

Тим більш, позивачем не долучено до позову жодного доказу про те, що їй державним реєстратором було відмовлено у внесенні відповідних реєстраційних дій на підставі зазначеного судового рішення, яке набуло законної сили.

4.Позиція 3-ої особи.

Представником Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради подано заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника Департаменту, та ухвалення рішення з врахуванням змін, які відбулися 12 травня 2022 року якими внесені зміни до частини 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно до яких відсутній предмет спору на час розгляду справи по суті, так як сама зазначена законодавча норма передбачає при скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

5.Процесуальні питання.

05 жовтня 2021 року позивачем подано позовна заява до провадження суду.

10 січня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

20 червня 2022 року позивачем подано заяву про проведення розгляду справи за її відсутністю.

02 вересня 2022 року від відповідача подано відзив на позов.

10 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

10 січня 2023 року представником 3-ої особи подано заява із викладенням позиції по справі.

6.Фактичні обставини встановлені судом.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л., про визнання дій протиправними та скасування реєстрації права власності задоволені, а саме дії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» визнані протиправними, а саме такими, що порушують п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та п.27 іпотечного договору № DZHCG102270502 від 18.07.2007 року; скасована реєстрація права власності ПАТ КБ «Приват Банк» на квартиру АДРЕСА_2 , яку здійснив приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л. за номером 17146045 і рішенням КБ «ПриватБанк» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32096928 від 28.10.2016 року; стягнуті з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4 600 (чотири тисячі шістсот) грн. 60 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року, у справі № 208/4401/18 провадження № 2/208/162/20 набрало законної сили 20 серпня 2020 року.

Позивач звернулася із даним позовом 05 жовтня 2021 року.

Законом України № 2255-ІХ від 12 травня 2022 року внесені зміни у ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за якою у випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

7.Норми права застосовані судом.

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», (в редакції на час вирішення спору по суті), передбачено, що:

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

(Абзац другий частини третьої статті 26 в редакції Закону № 2255-ІХ від 12.05.2022)

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

(Абзац третій частини третьої статті 26 в редакції Закону N° 2255-ІХ від 12.05.2022).

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

(Абзац четвертий частини третьої статті 26 в редакції Закону N° 2255-ІХ від 12.05.2022).

8.Висновки та мотиви судового рішення.

Предметом спору є реалізація захисту прав власності позивача на належний їй об`єкт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 .

Як встановлено в ході судового розгляду, після винесення Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року, у справі № 208/4401/18 провадження № 2/208/162/20 набрало законної сили 20 серпня 2020 року, з врахуванням внесених змін у ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за якою у випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав), позивачка була вимушена звернутися до суду, для усунення перешкод у реалізації захисту свого права власності та відновлення реєстрації прав власності за нею, як власником, на зазначену вище квартиру.

05 жовтня 2021 року позивачем подано позовна заява з заявленою позивачем вимогою для ухвалення судового рішення з врахуванням ч. 3 ст. 26 Закону, в редакції якої він діяв.

При цьому під час судового провадження, законодавцем знов внесені зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі Закону України за № 2255-ІХ від 12 травня 2022 року, якою викладено ч. 3 ст. 26 в редакції за якою у випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Тобто на час ухвалення судового рішення, внаслідок проведених змін у діючому законодавстві, які за період відкриття провадження у справі і по час ухвалення судового рішення, предмет спору, від незалежний від позивача причин, відсутній.

Крім того, за період з часу внесення змін до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і до 10 січня 2023 року, позивач не будучи обмеженою у праві реалізації захисту свого права власності на квартиру, шляхом пред`явлення до виконання судового рішення, а саме Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року, у справі № 208/4401/18 провадження № 2/208/162/20 набрало законної сили 20 серпня 2020 року, на дала суду доказів що таке право вона намагалася реалізувати, але це право оспорено, невизнано або порушено відповідачем - Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк».

Також, судом не встановлено в який спосіб, або з яких підстав, якими діями чи бездіяльністю, відповідачем порушено, невизнано або оспорено право позивача на реалізацію свого права на припинення права власності Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 .

А тому, оцінюючи у сукупності всі фактичні обставини, та докази надані сторонами, враховуючи підстави та обґрунтування заявлених вимог позивачем, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору на час ухвалення судового рішення, за результатами розгляду справи по суті, внаслідок зміни діючого законодавства, яке відбулося під час розгляду справи по суті.

Так, згідно до п. 2 ч. 1 с. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Також судом враховується, що поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Можливість практичного здійснення права на звернення до суду за судовим захистом залежить від певних передумов, які у цивільній процесуальній літературі іменуються передумовами права на звернення до суду за судовим захистом. Ці передумови розподіляють на суб`єктивні, які належать до особистості суб`єктів спору, та на об`єктивні, пов`язані з характером предмета, який підлягає внесенню на розгляд суду; на позитивні та негативні залежно від зв`язку права на звернення до суду з наявністю або відсутністю цих передумов.

До суб`єктивних передумов належить процесуальна правоздатність особи, яка звернулася до суду за судовим захистом, а також суб`єкта, який буде притягнутий судом як відповідач або заінтересована особа. Право на звернення до суду за судовим захистом виникає одночасно з виникненням цивільної процесуальної правоздатності. Так, відповідно до ст. 28 ЦПК здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) визнається за всіма фізичними і юридичними особами. Оскільки всі фізичні особи набувають процесуальної правоздатності з моменту народження і не можуть бути її позбавлені, а відповідно і здатності звернення до суду за судовим захистом, то в судовій практиці питання щодо процесуальної правоздатності може виникати тільки стосовно організацій. Процесуальна правоздатність організацій залежить від того, чи є організація юридичною особою.

Суб`єктивною передумовою права на звернення до суду є також процесуальна заінтересованість особи. За загальним правилом звертатися до суду можна лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Із цього положення ст. 3 ЦПК випливає наявність заінтересованості особи в судовому захисті. Щодо заінтересованості осіб, які звертаються до суду за захистом прав, свобод та інтересів іншої особи, або державних чи суспільних інтересів, то їх заінтересованість має службовий характер і обумовлена їх правовим становищем.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

А тому, враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 підлягає закриттю з підстав передбачених п. 2 ч. 1 с. 255 ЦПК України.

9.Судові витрати.

Вирішуючи питання в порядку ст. 141 ЦПК України, суд враховує що позивачем при зверненні із позовом сплачено судовий збір у розмірі 951 (дев`ятсот п`ятдесят одної) гривні 60 копійок.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

А тому враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України п 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи що підставою для закриття провадження у справі є відсутність предмету спору, згідно до п. 2 ч. 1 с. 255 ЦПК України, сплачений судовий збір позивачем ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Згідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», - повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 255, 256, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради «про припинення права власності», з підстав п. 2 ч. 1 с. 255 ЦПК України, - закрити.

Понесені витрати стороною позивача у розмірі 951 (дев`ятсот п`ятдесят одної) гривні 60 копійок, як суми сплаченого судового збору, повернути позивачу в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Роз`яснити позивачу, що згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, - у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Сторони:

позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса реєстрації: місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок № 50;

третя особа Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, , юридична адреса реєстрації: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, проспект Василя Стуса, будинок № 10/12;

Суддя Івченко Т. П.