ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м.Суми

Справа №592/8123/22

Номер провадження 22-ц/816/1436/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

у присутності:

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Рижова Сергія Євгеновича,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Рижовим Сергієм Євгеновичем,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 червня 2023 року, ухваленого в м. Суми, повний тест рішення складено 30 червня 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Рижова С.Є. звернулася до суду з вищевказаним позовом, як зустрічним у справі № 592/5586/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ) про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що з 03 вересня 2021 року по 18 травня 2022 року сторони по справі перебували у зареєстровану шлюбі. Після укладення шлюбу вони проживали в належній позивачці квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 02 травня 2022 року відповідач повідомив її, що не бажає продовжувати подружнє життя та буде звертатися до суду із заявою про розірвання шлюбу. 05 травня 2022 року їй стало відомо, що з її квартири відповідач вивіз належне їй майно, зокрема меблі та побутову техніку.

Посилаючись на вказані обставини, просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на її користь: варильну панель газову горизонтальну 4-х конфоркову Samsung; пральну машину 5 кг, тип завантаження -горизонтальний; посудомийну машину тип завантаження горизонтальний, вбудована; холодильник 2-х камерний, висота 1800, вбудований; мікрохвильову піч вбудовану Samsung; духову шафу електричну Samsung: диван розкладний Blest; письмовий стіл Ікеа; стілець письмовий; телевізор LG, діагональ 32; ліжко двоспальне з матрасом; тумбу при ліжкову; стіл кухонний; робот-пилосос Roborock; чотири стільці кухонні; тумбу під телевізор; гриль Tefal; праску Tefal; блендер Tefal; покривало; два комплекти постільної білизни; ваги; столові прилади, посуд, каструлі та інше кухонне начиння, ключі від двох тамбурів та магнітний ключ від під`їзду квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 листопада 2022 року прийнято зустрічну позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відмовлено в об`єднанні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути речі з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ) про стягнення коштів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Рижова С.Є., посилаючись на неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення повністю та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга містить заперечення на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 листопада 2022 року у справі № 592/8123/22, якою було прийнято зустрічну позовну заяву та відкрито провадження у справі, та відмовлено в об`єднанні позовів, а саме в частині відмови в об`єднанні позовів. На думку сторони позивачки, висновок суду, що обставини, які підлягають встановленню, та правовідносини є різними суперечить дійсним обставинам справи. Тому вважає, що були наявні підстави для поновлення строку та об`єднання позову, а ухвала суду першої інстанції в цій частині суперечить нормам ЦПК України.

Вказує на те, що позивачкою було заявлено клопотання про витребування доказів у відповідача, оскільки документи на майно були забрані разом з майном ОСОБА_2 , то існувала необхідність у витребуванні у ОСОБА_2 оригіналів документів про придбання спірного майна, чеків, гарантійних талонів, інструкцій. Проте, ні в ухвалі суду першої інстанції від 03 листопада 2022 року про відкриття провадження, ні в ухвалі від 05 грудня 2022 року про закриття підготовчого провадження не вказано про прийняте рішення за наслідками розгляду клопотання. Тобто судом не було дотримано вимоги ст. 84 ЦПК України, а неможливість реалізувати право на витребування доказів призвела до неповного розгляду справи та неможливості встановити всі її обставини.

Наголошує на тому, що наданими відповідачем у справі № 592/5586/22 фото та відеоматеріалами під час розгляду справи та витребуваними судом у даній справі та представником відповідача в судовому засіданні підтверджено, що в квартирі ОСОБА_1 перебували зазначені речі, що їх без її згоди та відома незаконно було вивезено ОСОБА_2 . Відповідачем було зафіксовано процес заволодіння речами та надано фото і відеодокази суду, що є достатньо обґрунтованою підставою вважати, що разом з речами ним було винесено з квартири і документи чеки, інструкції, гарантійні талони, які зберігалися в квартирі та зникли разом зі зникненням речей.

Вказує на те, що в матеріалах справи наявні докази, що свідчать про перебування майна у квартирі позивачки, а документи на майно зникли разом з ним.

Від представника відповідача адвоката Солошенко Л.Є. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Зазначає, що апеляційна скарга зводиться до викладення вже розглянутих позовних вимог. Стосовно доводів апеляційної скарги щодо недотримання судом вимог ст. 84 ЦПК України в частині витребування доказів за клопотанням позивачки, зазначає, що позивачкою та її представником не було надано суду відповідних доказів щодо того, що вона намагалася самостійно отримати вказані докази, представник відповідача не повідомляла суду та не підтверджувала, що майно забрав відповідач та що воно перебуває у нього. Вважає, що судом першої інстанції було дотримано норми процесуального законодавства під час розгляду як клопотання представника позивачки про витребування доказів, так і в цілому під час розгляду справи з огляду на приписи ст.ст. 81, 83 ЦПК України, нормами яких обов`язок доказування та подання доказів покладено на сторони в справі. Зазначає, що позивачкою не було надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу, який би підтверджував, що зазначене в позові майно будь-коли було нею придбано, що належало саме їй на праві особистої приватно власності, а тому її вимога не підтверджує факту, що вона була чи є власником спірного майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2021 року сторони по справі зареєстрували шлюб, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 травня 2022 року у справі № 592/2705/22 було розірвано.

Позивачка ОСОБА_3 з 05 червня 2020 року є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій сторони проживали після реєстрації шлюбу.

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що 03 листопада 2022 року було внесено відомості до ЄРДР (номер кримінального провадження: 0002332) за заявою ОСОБА_3 від 18 жовтня 2022 року по факту того, що 05 травня 2022 року невстановлені особи, під час дії на території України воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу, викрали належне їй майно з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , меблі та побутову техніку (а.с. 43).

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що в квартирі знаходилися побутові речі, проте доказів для встановлення належності цих речей, їх індивідуальних ознак сторонами надане не було.

Колегією суддів було досліджено матеріали цивільної справи № 592/5586/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів в обґрунтування позову.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до статті 387 ЦК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Позивачка звернулася з вказаним позовом про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_2 , мотивуючи позов тим, що відповідач вивіз з квартири меблі та побутову техніку, які були нею придбані до укладення шлюбу, тобто є її особистою приватною власністю. При цьому, нею наведено перелік рухомого майна без зазначення його індивідуальних ознак таких як зовнішній вигляд, колір, дати виготовлення, ціни тощо, зокрема щодо побутової техніки, а саме пральної машини, посудомийної машини, холодильника взагалі не вказана торгова марка.

Позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що вказане нею рухоме майно належить їй на праві власності, та що вказане майно знаходиться у відповідача. Фотографії, які містяться у матеріалах цивільної справи № 592/5586/22 такими доказами не є, оскільки свідчать про те, що в квартирі були певні меблі та побутова техніка, однак з них не зрозуміло перелік майна, його індивідуальні ознаки та вказані фотографії не є доказом того, що саме позивачка є власницею цього майна.

Стосовно доводів сторони позивачки про те, що судом не було дотримано вимог ст. 84 ЦПК України та не вирішено клопотання про витребування доказів, а саме чеків, гарантійних талонів, інструкцій колегія суддів зауважує наступне.

Дійсно стороною позивачки у позовній заяві було заявлено клопотання про витребування у відповідача доказів, а саме чеків, інструкцій, гарантійних талонів на придбання вказаного нею у позовній заяві рухомого майна. Судом першої інстанції під час розгляду справи у сторони відповідача з`ясовувалася обставина знаходження вказаного майна у відповідача, який вказану обставину заперечував та наголошував на тому, що вказане майно належить його батькам. Враховуючи, що батьки відповідача не є учасниками процесу, а перелік майна є неконкретизованим без зазначення його індивідуальних ознак, підстав для витребування таких доказів як чеки, інструкції, гарантійні талони на неконкретизоване майно у суду не було.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у справах про витребування майна із чужого незаконного володіння, саме особа, яка звернулася з даним позовом повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача та надати докази, що підтверджують виникнення у неї такого права.

Щодо вимог ОСОБА_4 про витребування у відповідача ключів від двох тамбурів та магнітного ключа від під`їзду квартири АДРЕСА_2 колегія суддів зауважує, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження обставини знаходження вказаних ключів у відповідача.

Стосовно заперечень позивачки на ухвалу суду першої інстанції від 03 листопада 2022 року в частині відмови в об`єднанні її позову до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути речі з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Виходячи із суті правовідносин в даній справі та в справі № 592/5586/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо недоцільності об`єднання вказаних позовів, оскільки правовідносини є різними, а задоволення зустрічного позову не виключає повністю або частково задоволення первісного позову.

За встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування або зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи предмет позову, суд відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України визнає вказану справу малозначною як справу незначної складності, а тому рішення в даній справі згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Рижовим Сергієм Євгеновичем, залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 7 листопада 2023 року .

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов