ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м.Суми

Справа №588/1022/22

Номер провадження 22-ц/816/1433/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішенняТростянецького районного суду Сумської області від 27 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Щербаченко М.В. у м. Тростянець Сумської області, повний текст якого складено 03 липня 2023 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Горелова А.В. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції від 16 липня 2022 року у розмірі 15660,00 грн на картку/рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить ОСОБА_1 за договором № SAMDNWFC0 від 23 червня 2015 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок заборгованості по кредитному ліміту картці/рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору №SAMDNWFC0 від 23 червня 2015 року станом до дати виконання неналежної фінансової операції 16 липня 2022 року, а саме станом на 11 липня 2022 року, врахувавши внесену 11 липня 2022 року позивачем плату у розмірі 1000,00 грн. в рахунок погашення використаного кредитного ліміту за картковим рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Свої вимоги мотивувала тим, що 23 червня 2015 року між нею та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір №SAMDNWFC0, відповідно до якого позивачці було відкрито картковий рахунок та видано відповідну кредитну картку.

Станом на 21 липня 2022 року ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою № НОМЕР_3 , по якій був встановлений кредитний ліміт у розмірі 24000 грн.

21 липня 2022 року в мобільному додатку Приват24, позивачка дізналася, що по її картці «Унiверсальна» № НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_2 проведена 16 липня 2022 року о 18 годині 44 хвилини неналежна платіжна операція на суму 15660,00 грн, списано суму комісії у розмірі 626,40 грн. Загальна сума платежу (№ 1DB) у валюті картки 16286,40 грн.

Крім цього, в розділі «Повідомлення» мобільного додатку Приват24 надходило сповіщення про підтвердження списання 15660 грн 00 коп. з власної картки № НОМЕР_3 та вказано пароль для підтвердження зазначеної операції. Також 16 липня 2022 року о 18:45 години в розділі «Повідомлення» мобільного додатку Приват24 надходило сповіщення про необхідність зателефонувати за номером 3700 протягом години для підтвердження операції та вказано інтернет посилання pb.ua/2082.

Зазначала, що вона не надавала 16 липня 2022 року та в наступні дні будь-яких розпоряджень до АТ "КБ "ПриватБанк" на списання грошових коштів у розмірі 15660,00 грн зі свого рахунку ні в письмовому, ні в електронному виді з використанням електронної системи «Приват24», або у будь-який інший спосіб. Пароль, який вказано у сповіщені від 16 липня 2022 року ніде не вводила та нікому не надавала, на номер 3700 не телефонувала.

Зазначала, що з питання неналежної операції одразу звернулася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» у м.Тростянець, де їй відповіли, що вона не перша хто звертається з таким питанням та надано рекомендацію звернутися до правоохоронних органів з заявою про крадіжку коштів. Цього ж дня картку ОСОБА_1 з номером НОМЕР_3 було заблоковано та зроблено перевипуску на карту з номером НОМЕР_1 .

21 липня 2022 року вона звернулась до відділення поліції № 1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області із заявою про крадіжку коштів з банківської карти, про що було прийнято рішення про припинення подальшого розгляду заяви за відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Ухвалою Тростянецького районного суду від 08 серпня 2022 року по справі №588/649/22 зобов`язано відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом зникнення 16 липня 2022 року за невстановлених обставин з рахунку ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 16286,00 грн. У кримінальному провадженні № 0000311 ОСОБА_1 визнана потерпілою.

Загальна заборгованість за картковим рахунком позивачки НОМЕР_1 у період з 16 липня 2022 року по 01 жовтня 2022 року складає 17830,48 грн:

- 16 липня 2022 року переказ зі своєї карти 16 286,40 грн, у тому числі комісія 626,40 грн;

- 01 серпня 2022 року списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 1,7 % нараховано 285,21 грн;

- 01 вересня 2022 року списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 1,7 % нараховано 420,67 грн;

- 01 жовтня 2022 року списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5 % нараховано 838,20 грн.

На письмову заяву - вимогу від 10 серпня 2022 року про повернення коштів та надання інформації позивачу від АТ КБ «ПриватБанк» було надано відповідь про відмову у поверненні коштів, списаних 16 липня 2022 року з платіжної картки № НОМЕР_3 .

Вважала неправомірним списання з її картки коштів в сумі 15600 грн та нарахування з 16 липня 2022 року комісії та відсотків в розмірі 2170,48 грн.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок заборгованості по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за договором № SAMDNWFC 0 від 23.06.2015 року станом на 00 год. 00 хв. 16 липня 2022 року.

Позов в іншій частині - залишено без задоволення.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 992 грн 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок заборгованості по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за договором № SAMDNWFC 0 від 23.06.2015 року станом на 00 год. 00 хв. 16 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наступним обставинам: абонентський номер НОМЕР_4 є фінансовим номером ОСОБА_1 , який не змінювався, що не заперечується позивачкою, використовувався для авторизації у Приват24, пароль входу у Приват24 в день проведення платіжної операції не змінювався; заміни SIM-карти абонентського номеру НОМЕР_4 , втрати мобільного телефону 16 липня 2022 року в дату списання коштів з кредитної карти не було, мобільний номер був активний та знаходився в розпорядженні позивачки; оспорювані операції були проведені в системі Приват24, була проведена авторизація клієнта, пароль для входу в систему не змінювався, отже доступ до коштів клієнта здійснено внаслідок повідомлення паролю в Приват24 третім особам, або здійснення операції особисто клієнтом.

Вказує, що дії ОСОБА_1 не є добросовісними, оскільки 16 липня 2022 року, перейшовши на фішинговий сайт з фінансового номеру телефону, який підв`язаний до Приват24 та активувавши послугу, розголосила особисту інформацію після чого доступ до її даних могли отримати треті особи. Отже, власна недбалість та бездіяльність позивачки по захисту персональних даних, сприяла третім особам в доступі до персональних даних позивача в системі Приват24, банківських ідентифікаційних даних та для здійснення операцій по списанню коштів з кредитного рахунку.

Зазначає, що операції переказу спірних коштів були здійснені у мережі Інтернет з підтвердженням платежу 3D Secure, списання коштів з карткового рахунку позивачки відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, та позивачка підтвердила факт надходження на її мобільний телефон відповідних повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк» та невідкладно не вчинила дії для блокування карткового рахунку, то банк не повинен нести відповідальність за дані операції.

Наголошує на тому, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з рахунку позивача, відповідно, саме позивачка повинна нести відповідальність за здійснення платіжних операцій.

Також доводить, що у матеріалах справи відсутні докази щодо негайного звернення позивачки до банку з повідомленням про проведення несанкціонованих операцій та блокування кредитної картки.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, позивачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних правовідносин, крім спорів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2008 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримала кредитну картку «Універсальна» (а.с. 8, 43- 46, 63-54).

ОСОБА_1 за кредитним договором від 23 червня 2015 року № SAMDNWFC0 користувалась кредитною карткою «Універсальна» НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_2 , кредитний ліміт становив 24000 грн (а.с. 54).

Згідно з випискою по картці/рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 , станом на 11 липня 2022 року загальний розмір заборгованості становив 7 712,75 грн,16 липня 2022 року о 18 год. 44 хв. з картки № НОМЕР_5 здійснено переказ на суму 15660 грн та списано 626 грн. 40 коп. комісії, а всього на загальну суму 16286,40 грн., внаслідок чого загальний борг по картці збільшився до 23999,15 грн (а.с. 6-8).

21 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача і цього ж дня було закрито її попередню картку «Універсальна» та випущено нову кредитну картку «Універсальна» НОМЕР_1 . 01 серпня 2022 року, 01 вересня 2022 року та 01 жовтня 2022 року відповідачем нараховано та списано відсотки за користування кредитним лімітом в сумі 285,21 грн, 420,67 грн та 838,20 грн, відповідно.

21 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до відділення поліції № 1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області із заявою про те, що з її рахунку за невстановлених обставин списані кошти в сумі 16286 грн. Указана заява була зареєстрована в ЖЕО за № 2747, але розгляд указаної заяви був припинений (а.с. 17, на звороті).

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 було внесено 09 серпня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08 серпня 2022 та розпочато кримінальне провадження № 0000311 за ознаками кримінального правопорушення, яке передбачено частиною 4 статті 185 КК України (а.с.17).

Листом від 05 серпня 2022 року ОСОБА_1 повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про те, що 21 липня 2022 року дізналась у мобільному додатку Приват24 про проведення 16 липня 2022 року о 18 год. 44 хв. неналежної платіжної операції на загальну суму 16286,40 грн. Розпорядження та згоду не надавала на виконання указаної операції, просила повернути вказану суму (а.с. 16).

Листом від 29 серпня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-220810/ НОМЕР_6 АТ КБ «ПриватБанк» повідомило ОСОБА_1 про неможливість повернення коштів. Переказ коштів з картки НОМЕР_3 був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Вхід у Приват24 був здійснений під авторизацією позивачки. За такої процедури клієнт уводить свої ім`я користувача і пароль, входить у Приват24, створює необхідний платіж, уводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Указані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового номеру позивача та іншої особистої інформації (а.с. 11).

Відповідно до висновку службової перевірки інформації про вчинення шахрайських дій по відношенню до клієнта ОСОБА_1 , подія ІТ № 18725, з картки клієнта № НОМЕР_3 було зроблено переказ через мерчант іншого банку на загальну суму 16286,40 грн (кошти з карти були виведені за допомогою платіжного сервісу Card2CardUA IBOX.UA, мерчант W 164348). Дії по зняттю грошових коштів були виконані за допомогою інтернет операцій по 3-D Secure протоколу, який використовується як додатковий рівень безпеки онлайн кредитних та дебетових карт, для двофакторної аутентифікації користувача, тобто підтверджена клієнтом, а це означає, що у особи, яка здійснювала перекази був доступ до Приват24 , окрім входу до Приват24 по логіну та паролю, підтвердження було через IVR (отримання клієнтом дзвінка від ПБ для підтвердження входу у Приват24). Клієнт на свій фінансовий номер отримала дзвінок від банку, за допомогою якого потрібно було підтвердити вхід у Приват24.

Успішний вхід до Приват24 клієнта ОСОБА_1 16.07.2022 було зафіксовано з двох пристроїв ZTE Blade А7 та пристрою COL-L| HONOR.

Шахрайській вхід у Приват24 під акаунтом ОСОБА_1 виконувався з мобільного пристрою COL-L| HONOR з IP-адреси НОМЕР_7 , місцезнаходження м.Стокгольм (а.с. 104-115).

З квитанції про сплату із сайту IBOX.UA вбачається, що о 18 год 44 хв. 16 липня 2022 року здійснено переказ з картки № НОМЕР_5 на картку НОМЕР_8 , код авторизації НОМЕР_12, отже переказ коштів здійснювався не у додатку Приват24, а на сторонньому сайті IBOX.UA (а.с.85).

Також судом встановлено, що згідно з інформацією АТ «Сенс Банк» переказ з картки № НОМЕР_3 через платіжний сервіс IBOX.UA на суму 15660 грн, проведений 16 липня 2022 о 18 год. 44 хв. з пристрою з номером телефону НОМЕР_9 , був ініційований р2р переказ через сайт IBOX.UA, ініціатор переказу проходив авторизацію по 3-D Secure протоколу (не є фінансовим телефоном ОСОБА_1 ), кошти перераховані на картку НОМЕР_8 , код підтвердження НОМЕР_12 (а.с.99-100), який не збігається з кодом у сповіщенні від 16 липня 2022 року, що надійшов у додаток Приват24 позивачки НОМЕР_11 (а.с.6, на звороті).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що неналежний переказ коштів за рахунок кредитного ліміту ОСОБА_1 порушує її права, оскільки відповідачем стягнуто суму комісії та нараховуються відсотки за користування списаних 15660 грн, а тому вимоги позивачки про зобов`язання відповідача відновити залишок заборгованості по її кредитному картковому рахунку № НОМЕР_1 за договором №SAMDNWFC0 від 23.06.2015 року станом до дати виконання неналежної фінансової операції 16 липня 2022 року є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Згідно з пунктом 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач платіжної системи зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно з пунктом 2 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, яке було чинним до 01.08.2022, тобто діяло на час виникнення спірних правовідносин 16.07.2022 (далі - Положення № 705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Емітент під час видачі електронного платіжного засобу за наявності можливості змінити ПІН користувачем зобов`язаний проінформувати користувача про це право та запропонувати змінити ПІН. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; 4) банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 11 розділу VI Положення № 705 Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17) від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18) та від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21).

Судом першої інстанції встановлено та не спростовується сторонами, що 16 липня 2022 року було здійснено транзакцію із переказу з карткового рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відкритого АТ КБ «ПриватБанк», на суму 15600 грн.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, стверджувала, що 16 липня 2022 року зазначений переказ був ініційований не нею, вона не здійснювала вхід до Приват24, причому позивачка заперечує розголошення інформації, яка б сприяла проведенню оспорюваної нею транзакції.

Положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач платіжної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей за платіжною карткою, її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню номеру платіжної карти, CVV коду та терміну дії та іншу інформацію, яка дала змогу ініціювати платіжні операції.

У висновку службової перевірки інформації про вчинення шахрайських дій по відношенню до клієнта ОСОБА_1 вказано, що з картки клієнта № НОМЕР_3 було здійснено переказ через мерчант іншого банку на загальну суму 15600 грн, зокрема, кошти з карти були виведені за допомогою платіжного сервісу Card2CardUA IBOX.UA, мерчант W 164348. Дії по зняттю грошових коштів були виконані за допомогою інтернет операцій по 3-D Secure протоколу. Шахрайській вхід у Приват24 під акаунтом ОСОБА_1 виконувався з мобільного пристрою COL-L| HONOR з IP-адреси НОМЕР_7 , місцезнаходження - м.Стокгольм

Як убачається з інформації наданої АТ «Сенс Банк», переказ з картки № НОМЕР_3 через платіжний сервіс IBOX.UA на суму 15660 грн, проведений 16 липня 2022 о 18 год. 44 хв. з пристрою з номером телефону НОМЕР_9 , був ініційований р2р переказ через сайт IBOX.UA, ініціатор переказу проходив авторизацію по 3-D Secure протоколу (не є фінансовим телефоном ОСОБА_1 ), кошти перераховані на картку НОМЕР_8 , код підтвердження НОМЕР_12, який не збігається з кодом у сповіщенні від 16 липня 2022 року, що надійшов у додаток Приват24 позивачки НОМЕР_11.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що переказ грошових коштів з картки ОСОБА_1 відбувся на сторонньому сайті, а не за допомогою додатку Приват24 і мав місце одночасний шахрайський вхід до акаунту ОСОБА_1 з іншого мобільного пристрою, який їй не належить, дії по зняттю грошових коштів були виконані за допомогою інтернет операцій по 3-D Secure протоколу, з пристрою з номером телефону НОМЕР_10 , що не належить позивачці.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що 16 липня 2022 року, перейшовши на фішинговий сайт з фінансового номеру телефону, який підв`язаний до Приват24 та активувавши послугу, розголосила особисту інформацію після чого доступ до її даних могли отримати треті особи, ґрунтується виключно на припущеннях та спростовується банком.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 27 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов