Справа № 473/4261/23
РІШЕННЯ

іменем України

"02" листопада 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

в серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 571 грн. 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 січня 2021 року між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та відповідачкою було укладено кредитний договір №7-2, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп. строком на 21 день шляхом переказу на її платіжну картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк». В свою чергу, відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користуванням кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

01 липня 2021 року між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» було укладено договір про відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №7-2 від 20 січня 2021 року.

Відповідачка свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконувала, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 671 грн. 60 коп., в тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 4000 грн. 00 коп., заборгованість за процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору в розмірі 1 671 грн. 60 коп.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.

Крім цього, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідачки на свою користь проценти за період прострочення виконання зобов`язання (з 11 лютого 2021 року по 10 червня 2021 року) в розмірі 16 800 грн. 00 коп.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» визнала. Проте, не погодилася з розміром заявлених до стягнення витрат на професійну правову допомогу, з огляду на їх неспівмірність та необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання кредиту був вчинений в електронній формі.

А тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 2-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст.611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Також, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2021 року між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір №7-2 про надання кредиту (підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором), в якому сторони узгодили його умови.

За умовами вказаному договору відповідачці було надано кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп., за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп. строком на 21 день шляхом переказу на її платіжну картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк». В свою чергу, відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користуванням кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Відповідно до квитанції №359177454 від 20 січня 2021 року ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» перерахувало на картковий рахунок відповідачки грошові кошти у розмірі 4 000 грн. 00 коп. У графі «призначення» вказано перерахування коштів за договором №7-2 від 20 січня 2021 року на умовах фінансового кредиту.

01 липня 2021 року між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» було укладено договір про відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору №7-2 від 20 січня 2021 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконувала, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18 серпня 2023 року становить 5 671 грн. 60 коп., в тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 4000 грн. 00 коп., заборгованість за процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору в розмірі 1 671 грн. 60 коп. (4000 х 1,99 % х 21), що підтверджується розрахунком заборгованості.

З розрахунку заборгованості вбачається, що жодних платежів у порядку погашення заборгованості за договором відповідачка не здійснювала.

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростовано, не надано доказів його неправильності або альтернативного розрахунку заборгованості.

За встановлених обставин, вказана заборгованість на підставі ст. ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані відповідно до вказаної статті кошти мають компенсаційний, а не штрафний характер і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за весь час прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з п. 3.3 договору №7-2 від 20 січня 2021 року, його сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору.

Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, сторони передбачили компенсацію постраждалій стороні матеріальних втрат у разі порушення строків виконання грошового зобов`язання у заздалегідь визначеному ними розмірі 3,5 %, тому саме вказаний розмір процентів підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, що відповідає положенням ч.2 ст. 625 ЦК України.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення 16 800 грн. 00 коп. (4000 х 3,5 % х 120) процентів, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за визначеною у договорі процентною ставкою є доведеною та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (судовий збір) в розмірі 2 147 грн. 20 коп. (ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»)

Що стосується витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача до позовної заяви надано копію договору про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року №02/06/2022, копію акта приймання-передачі наданих послуг № 62/1 від 29 березня 2023 року до договору про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року №02/06/2022, копію платіжної інструкції № 380 від 12 квітня 2023 року.

Згідно наданих документів вартість наданих послуг становить 9000 грн. 00 коп. (підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за договором №7-2 від 20 січня 2021 року та клопотання про витребування доказів 8 000 грн. 00 коп., складання адвокатського запиту про витребування доказів 1000 грн. 00 коп.).

Відповідачкою заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю до заявлених позовних вимог.

Витрати на підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з відповідачки за договором №7-2 від 20 січня 2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою вартістю 8 000 грн. 00 коп. являються завищеними, оскільки справа належить до категорії незначної складності (ціна позову 22 471 грн. 60 коп.), її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність вивчати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини. При цьому, представником позивача не надано доказів щодо вчинення ним дій по складанню адвокатського запиту про витребування доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, ідентифікаційний код 43492595, заборгованість за договором про надання кредиту №7-2 від 20 січня 2021 року, що утворилася станом на 18 серпня 2023 року в розмірі 5 671 (п`ять тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 60 коп. в тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі) грн. 00 коп., заборгованість за процентами в розмірі 1671 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят одна) грн. 60 коп. та відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України проценти в розмірі 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп., а всього 22 471 (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят одна) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, ідентифікаційний код 43492595, судові витрати в розмірі 4 147 (чотири тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В. Лузан