Справа № 466/6253/23
Провадження № 2/466/1733/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Донченко Ю.В.

з участю секретаря Сирватка Н.В.

справа №466/6253/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

за участю позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и в:

15.06.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 , 1954 р.н. перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від шлюбу у них народилася троє дітей ( треті особи у справі), які вже створили свої сім`ї.

Вказує, що 11 червня 1991 року виконавчим комітетом Шевченківської ради народних депутатів на підставі рішення №435 від 09 жовтня 1990 року їй було видано ордер № 000202 на право зайняття жилого приміщення житловою площею 41,51, що складається з трьох кімнат та розташована за адресою: АДРЕСА_2 з сім`єю з п`яти чоловік.

Зазначає, що її син (третя особа) - ОСОБА_4 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , від якого в них народилася донька, відповідачка - ОСОБА_3 , 2001 р.н., та які є зареєстровані у даній квартирі.

04 грудня 2009 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на підставі рішення Шевченківського районного суду розірвано, після чого відповідачка вийшла заміж за громадянина Росії, отримала прізвище - ОСОБА_11 та разом з донькою переїхала проживати у ОСОБА_12 , де створила нову сім`ю та проживає там до теперішнього часу.

Наголошує, що не підтримує жодного зв`язку з відповідачами більше п`яти років. За період з 2009 року відповідачі жодного разу не з`являлися у квартирі, і всі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, покладались на позивача та осіб що фактично проживають.

На даний час управителем будинку виступає ОСББ "Чигиринська-13», усі особові рахунки переоформлені на позивача. Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають, і взагалі квартирою вони не цікавляться.

Отож, сам факт реєстрації відповідачів у спірному житлі, без фактичного проживання у ньому, враховуючи намір позивача вільно користуватися, а також розпорядитися таким житлом, перешкоджає у повноцінній реалізації права власності, передбаченого статтею 13 Конституції України.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймача бо члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим це питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил щодо оцінки доказів. Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним зі способів захисту житлових прав фізичних осіб.

Більше того, ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР встановлює випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, проте жоден з цих випадків не стосується обставин, за яких Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_3 покинули житло за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене, позивач вказує, що відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_3 більше п`яти років не проживають у спірному житловому приміщенні, не зберігають там жодних особистих речей, не здійснюють догляд, утримання та фінансування даного житла, а, отже, не мають з спірним приміщенням жодних зв`язків. Враховуючи вищевикладене, вимушена звернутися з позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, відзив відповідачами до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Третя особа- ОСОБА_7 підтвердила факти, які викладені в позовній заяві та вказала, що відповідачі не з`являються у зазначеній квартирі більше п`яти років

Вислухавши думку позивача, третьої особи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Відповідно до Ордеру №000203, виданого 11.06.1991 року Виконавчим комітетом Шевченківської ради народних депутатів, ОСОБА_1 , сім`я якої складається з 5 осіб, надано право зайняття житлового приміщення жилою площею 41.51 кв.м., яке складається із трьох кімнат за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_1 основний квартиронаймач, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_7 -дочка, ОСОБА_6 - дочка (а.с.9).

У відповідності до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку №104, виданої ЛКП «Чигиринська, 13, в квартирі АДРЕСА_1 , яка є власністю ОСОБА_1 , зареєстровані позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.11).

04 грудня 2009 року між ОСОБА_4 (сином позивача) та відповідачем ОСОБА_10 розірвано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №402 від 04.12.2009, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 04.12.2009, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.13).

Факт не проживання відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в спірній квартирі АДРЕСА_1 , стверджується також Актом від 05.06.2023 року, згідно якого ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , однак не проживають за вищевказаною адресою з 2011 року (а.с.12).

Таким чином, відповідачі з 2011 року не проживають у вищезгаданій квартирі АДРЕСА_1 , не проявляють жодного інтересу до житла, у квартирі відсутні будь - які особисті речі відповідачів, ним не сплачуються кошти за комунальні послуги.

Увесь цей період позивачем здійснюється догляд за квартирою, сплачуються комунальні платежі, здійснюється поточний ремонт квартири, закуповуються будівельні матеріали, що підтверджується копіями відповідних квитанцій та поясненнями позивача.

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України особа, яка більше шести місяців не проживає без поважних причин за місцем свого проживання може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обставини не проживання відповідача без поважних причин більше шести місяців за місцем реєстрації стверджуються поясненнями позивача та письмовими доказами по справі.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме слід визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення порівно з відповідачів в користь позивача підлягає розмір судових витрат.

У зв`язку з наведеним, з відповідачів підлягає стягненню порівно в користь позивача 1073,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з порівно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_3 , сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн.(одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду з дня його проголошення.

Текст рішення складено та підписано 26.10.2023 року.

Суддя Ю. В. Донченко