ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1754/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 707/2308/23 Категорія: 302000000 Морозов В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі»;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю«Грін Ленд Індастрі» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,

с т а н о в и в:

21.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Грін Ленд Індастрі» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :03:001:0891), загальною площею 1,1247 га, місце розташування: Черкаська область, Черкаський район, Червонослобідська сільська рада.

Зазначена земельна ділянка передана в оренду ТОВ «Грін Ленд Індастрі» за Договором оренди землі від 07.09.2020 № 241 (надалі за текстом Договір). Договір укладено на 15 років.

Відповідно до п. 9 Договору щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або на аналогічну суму натуральній - шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконання робіт).

Відповідно до пункту 11 Договору орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року.

Всупереч положенням Договору, орендну плату за 2021 та 2022 роки відповідачем в строки та в порядку передбаченому умовами Договору не сплачено. Про неналежне виконання умов договору свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків. Вказані відомості не містять інформації про отримання позивачем доходу від відповідача за надання земельної ділянки в оренду у 2021 та у 2022 році.

Просив розірвати Договір оренди землі № 241 від 07.09.2020, який укладено між ним і ТОВ «Грін Ленд Індастрі» та зобов`язати ТОВ «Грін Ленд Індастрі» повернути земельну ділянку загальною площею 1,1247 га, кадастровий номер :03:001:0891, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, йому як власнику із користування ТОВ «Грін Ленд Індастрі». Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки є необґрунтованими і недоведеними, не підтвердженими належними доказами, тому не підлягають до задоволення, а оскільки вимога про повернення земельної ділянки орендодавцю є похідною від основної, остання також не підлягає до задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач, як сторона правочину очікує, що інша сторона буде належним чином виконувати свої зобов`язання відповідно до умов Договору. Позивач, підписуючи Договір оренди, очікував отримувати кошти саме в період погоджений в Договорі та чітко зазначений, а саме: з 01 серпня по 31 грудня, а не в будь-який інший період на розсуд відповідача. Сторонами жодним чином не погоджувався інший, ніж передбачено в Договорі строк. Вважає, що в оскаржуваному судовому рішенні суд повністю ігнорує факт порушення сплати орендної плати за 2021 та за 2022 рік.

Вказує, що факт несплати орендної плати відповідачем у 2021 та 2022 роках підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, які надані Черкаською державною податковою інспекцією. Вказані відомості не містять інформації про отримання позивачем доходу від відповідача у 2021 та 2022 році, однак суд першої інстанції зазначив, що такі відомості не можуть доводити факт систематичної несплати відповідачем орендної плати.

ТОВ «Грін Ленд Індастрі» подало відзив на апеляційну скаргу та посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що позивач окрім власних тверджень і посилань на норми законодавства України, що регулюють відносини оренди землі в Україні, не надав до суду першої інстанції жодних належних і допустимих доказів невиплати з боку відповідача на його користь орендної плати, не надав доказів систематичної невиплати орендної плати та доказів існування заборгованості з орендної плати, не зазначив періоди, за які існує заборгованість з орендної плати, не надав доказів, що саме з вини відповідача, а не з його, не виплачується орендна плата.

У відзиві зазначається, що як вбачається з фактичних обставин, орендну плату за 2021 рік включно на момент звернення позивача до суду було сплачено в повному обсязі 23.02.2022, тобто в строки, передбачені Договором. Разом з тим, дійсно, орендну плату за 2022 рік було сплачено на користь позивача 28.02.2023 із незначним затриманням виплати коштів, але в строки, передбачені Договором для іншого строку виплати орендної плати річного терміну, що виключає факт істотного порушення своїх договірних зобов`язань з боку ТОВ «Грін Ленд Індастрі».

Сторони повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового засідання.

13 листопада 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Стойка А.Ю. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі представника позивача.

У судове засідання учасники справи не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №17-20-961т від 10.11.2002 року, земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0891 площею 1,1247 га, яка розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 338889715 від 12.07.2023 року.

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 та ТОВ «Грін Ленд Індастрі» уклали Договір оренди землі № 241 (надалі за текстом Договір), згідно якого позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером :03:001:0891, яка розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту, загальною площею 1.1247 га.

Згідно п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,1247 га сільськогосподарських угідь рілля, право власності на яку посвідчено Державним актом ЧР 17-20-961т від 10.11.2002 року.

Пунктом 8 Договору визначено, що договір укладено строком на 15 років.

Згідно п. 9 Договору передбачено, що щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічну суму натуральній шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконанням робіт). Форма орендної плати визначається за взаємною згодою сторін. Орендодавець не менш ніж в тижневий строк, шляхом подачі письмової заяви або в інший доступний спосіб попереджає орендаря про бажану дату, форму і розмір проведення розрахунків по орендній платі та надає орендодавцю необхідну вихідну інформацію (номер банківського рахунку тощо). Орендар нараховує, утримує та сплачує до бюджету ПДФО та інші обов`язкові внески/платежі із суми орендної плати та всіх інших виплат, здійснених за цим договором на користь орендодавця, використовуючи ставку податку в розмірі та порядку, визначеному законодавством. Орендна плата виплачується за вирахуванням усіх належних податків та зборів.

Пункт 10 Договору передбачає, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Згідно з пунктом 11 Договору орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня, або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року.

За змістом пункту 28 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до пункту 38 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання договору.

Відповідно до вимог ст. 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

За правилами частини першої статті 93 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Визначення, процедура укладення, вимоги до змісту та порядок припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі ? це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з вимогами ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

За загальними правилами статті 651 ЦК України умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 наполягав на тому, що відповідач порушує умови зобов`язання, які полягають у несвоєчасній сплаті орендної плати, що носить систематичний характер, а тому є підставою для розірвання договору оренди землі.

Відповідно до умов Договору орендар мав провести розрахунок за оренду земельної ділянки до 31.12.2021 та до 31.12.2022 відповідно.

В матеріалах справи, відсутні докази про отримання позивачем або виплати йому орендної плати за 2021 та 2022 рік.

Разом з тим, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що як вбачається з фактичних обставин, орендну плату за 2021 рік включно на момент звернення позивача до суду було сплачено в повному обсязі 23.02.2022, тобто в строки, передбачені Договором, а орендну плату за 2022 рік було сплачено на користь позивача 28.02.2023 із незначним затриманням виплати коштів, але в строки, передбачені Договором для іншого строку виплати орендної плати річного терміну, що виключає факт істотного порушення своїх договірних зобов`язань з боку ТОВ «Грін Ленд Індастрі».

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21).

З урахуванням даних відомостей встановлено, що орендна плата за 2021 рік, яка мала бути сплачена до 31 грудня 2021 року та орендна плата за 2022 рік, яка мала бути сплачена до 31 грудня 2022 року, виплачені з порушенням умов Договору щодо строків виконання зобов`язання.

Щодо умови договору про те, що за погодженням сторін орендна плата може бути сплачена в будь-який інший строк протягом року, то зміст даного пункту договору свідчить про те, що: по-перше необхідна обопільна згода сторін про виплату орендної плати в інший строк, а по-друге така виплата відбувається протягом року в якому має бути виплачена орендна плата, а не наступного.

Отже, колегія суддів достовірно встановила, що орендна плата за 2021 та 2022 роки, сплачена з порушенням умов договору та жодних доводів поважності невиконання зобов`язання за вказаний рік відповідачем не наведено.

Щодо посилань відповідача, що невиплата орендної плати в строки обумовлені сторонами у договорі була зумовлена воєнним станом, несприятливими погодними умовами для збору урожаю та відсутністю можливості реалізації зерна, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 36 Договору зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Не допускається одностороння зміна умов договору.

У даній справі відсутні узгоджені сторонами письмові зміни до Договору щодо строків виплати орендної плати. Відповідач з такою пропозицією до орендодавця не звертався.

Пунктами 41, 42 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та до цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

У зв`язку із запровадження на території України Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію, засміченням вибухо-небезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме по собі посилання відповідача на введений в країні воєнний стан, без надання відповідних переконливих доказів неможливості виконання товариством свого обов`язку у строки, обумовлені в Договорі, не є підставою для звільнення орендаря від відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 14 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення, але в будь-якому випадку не більше 10% річного розміру орендної плати. Орендар не несе відповідальності за прострочення виплати орендної плати у випадку, якщо таке прострочення виникло з вини орендодавця.

Як вбачається із матеріалів справи, орендар не вжив ніяких заходів щодо сплати пені, як компенсації за несвоєчасну виплату на користь позивача за прострочення сплати орендної плати за 2021 та за 2022 рік.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

Таким чином, позивач розраховував отримувати орендну плату щорічно у строк встановлений в Договорі (п. 11), проте відповідач сплатив орендну плату із порушенням строку, при цьому орендні відносини між сторонами тривають лише з 2020 року. В зв`язку з цим позивач не може очікувати, що в подальшому відповідач належно виконуватиме обов`язки за умовами Договору.

У даній справі колегією суддів встановлено порушення ТОВ «Грін Ленд Індастрі» умов Договору оренди землі двічі, а саме 2021 та 2022 року, що свідчить про систематичність невиконання орендарем своїх обов`язків. При цьому, виплата товариством в майбутньому заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди.

Отже, із матеріалів апеляційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є обґрунтованою і наведені в ній доводи дають підстави для висновків щодо незаконності зазначеного судового рішення.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду із позовною заявою та апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у загальному розмірі 5368,00 грн. Тому з ТОВ «Грін Ленд Індастрі» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5368,00 грн. (2147,20 грн. за подання позовної заяви та 3220,80 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2023 року скасувати, прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати договір оренди землі № 241 від 07 вересня 2020 року, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі».

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» повернути земельну ділянку загальною площею 1,1247 га, кадастровий номер :03:001:0891, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, власнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) із користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» (, 36039, Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, 42, оф. 106).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5368,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді