Номер провадження: 22-ц/813/6963/23
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Коновалова В.А., Карташов О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Гуденко Д.О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

представник заявника - ОСОБА_2

скаржник - ОСОБА_3

представник скаржника - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2023 року, постановлену у складі судді Луняченка В.О., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову про захист права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви

З заявою про застосування судом заходів забезпечення позову до подачі позову до суду звернувся, в інтересах ОСОБА_1 , як представник адвокат Лях Роман Миколайович, мотивуючи заяву тим, що заявник має намір звернутись до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з вимогою захистити своє право власності.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник пояснює тим, що ОСОБА_5 протиправно та на підставі невірних відомостей успадкував частини нерухомого майна, які належать ОСОБА_1 , що є грубим порушенням прав Позивача по справі. До таких приміщень належать; літню кухню літ. Д. сарай літ. Е. гараж літ. Ж. Станом на сьогодні. Позивачу стадо відомо про те. що ОСОБА_3 виставив свою частину житлового будинку із Надвірними спорудами на продажу, що є неприпустимим, оскільки ОСОБА_3 зазначає про продажу в тому числі і частини будинку і надвірних споруд, які по закону належать Позивачу. Продаж такої частини будинку призведе не лише до порушення прав Позивача, а і до введення в оману покупця вказаної частини будинку з надвірними спорудами, що є порушенням закону зі сторони ОСОБА_3 та матиме наслідком нові судові провадження, тільки вже із залученням осіб, які придбали таке незаконно успадковане майно. Саме встановлення нових часток у спільній частковій власності між сторонами і буде предметом звернення до суду, а також визнання незаконним спадкування надвірних споруд, які належали ОСОБА_6 на законних підставах та їх подальшу передачу в дар ОСОБА_3 . З метою уникнення можливості подальшого відчуження відповідачем вказаного майна, загрози утруднення виконання рішення суду про захист прав власності, у разі задоволення позову та запобігання унеможливлення ефективного захисту, заявник вважає за необхідне застосування судом заходів забезпечення позову до подачі позову у вигляді арешту 11/25 частин житлового будинку, які належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування №1242 від 14.04.2023 року з надвірними спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; загальною площею 171,1 кв.м, житлова площа: 93,8 кв.м), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та у вигляді заборони ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) та іншим особам, а також державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчуження та передання заставу (іпотеку) 11/25 частин житлового будинку, які належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування №1242 від 14.04.23 року з надвірними спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; загальною площею 171,1 кв.м, житлова площа: 93,8 кв.м), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) про забезпечення позову до подачі позову про захист права власності задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони: - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), а також суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі органам та суб`єктам державної реєстрації прав вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме 11/25 частин житлового будинку, які належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування №1242 від 14.04.23 року з надвірними спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; загальною площею 171,1 кв.м, житлова площа: 93,8 кв.м), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням викладеного, суд вважав за можливе застосувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_3 органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме 11/25 частин житлового будинку, які належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування №1242 від 14.04.23 року з надвірними спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; загальною площею 171,1 кв.м, житлова площа: 93,8 кв.м), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_7 звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити в забезпеченні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що перша справа - 947/18398/23, провадження 2/947/3009/23 - перебувала в провадженні судді Куриленко О.М., розгляд завершився ухвалою суду про відмову в забезпеченні позову. Ухвала була мотивована відсутністю підстав для застосування, відомостей про те, з яким позовом буде звертатися позивач, відсутністю доказів реального існування спору та реальної загрози невиконання можливого рішення суду. Заява про забезпечення містила посилання на намір звернутися до суду із позовом про встановлення нових часток в праві спільної сумісної власності між сторонами, а також визнання незаконним спадкування надвірних споруд, які нібито належали ОСОБА_6 - батьку позивача ОСОБА_1 та їх нібито подальшу передачу в дар апелянту. При цьому позивач не має жодних прав на спадкування після смерті родичів апелянта, вони не є родичами, відсутній й заповіт. Тому позивач не має жодних прав оспорювати процес спадкування. При цьому відсутні жодні документи про належність батькові позивача надвірних споруд. Тому Ухвала була закономірним та правильним результатом розгляду таких вимог. Представник позивача провів деяку роботу над помилками, переставив деякі коми в тексті заяви, та знову звернувся до суду. Другий розгляд заяви завершився винесенням оскаржуваної ухвали суду. В провадженні Київського районного суду міста Одеси (у судді Луняченко В.О.) перебувала справа за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заява була вмотивована фактично тими ж підставами, що і раніше. Оскаржувана Ухвала є безпідставною. Насправді заява вмотивована необхідністю звернення до суду із позовом про встановлення часток в справі співвласності, та захисту права власності. Таким чином, вимоги за можливим позовом не є пов?язаними із особистістю співвласників, а заборона встановлена, перед всім, саме для апелянта. Будь-яке відчуження часток в праві співвласності не створить жодних перешкод для розгляду таких позовних вимог, і жодним чином не може впливати на виконання можливого рішення суду. Слід зауважити, що раніше жодним чином не вирішувалися питання про виділення частин у співвласності в натурі, або про визначення порядку користування майном. Будь-які документи з цього приводу відсутні. Таким чином, для вирішення справи не буде мати жодного значення прізвище, ім?я та по батькові співвласника вказаного будинку. Оскаржувана ухвала вмотивована тим, що апелянт виставив свою частину будинку на продажу, що є неприпустимим, оскільки ОСОБА_3 зазначає про продаж в тому числі і частини будинку і надвірних споруд, які по закону належать позивачу. Суд в описальній частині ухвали цитує заяву ОСОБА_1 , що продаж такої частини будинку призведе не лише до порушення прав позивача, а і до введення в оману покупця, що є порушенням закону зі сторони ОСОБА_3 та матимете наслідком нові судові провадження із залученням осіб, які придбали таке незаконно успадковане майно. Знову ж, насправді раніше жодним чином не вирішувалися питання про виділення частин у співвласності в натурі, або про визначення порядку користування майном. Будь-які документи з цього приводу відсутні. Доданий до заяви роздрук Інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно не підтверджує твердження заявника. Взагалі у всіх документах стосовно вказаного будинку опис його часті починається зі слів «в цілому». В мотивувальній частині ухвали, на 2,5 сторінках тексту суд багатослівно цитує положення ЦПК та Постанов Пленуму Верховного суду України про забезпечення позову, пише про необхідність доказів існування підстав для забезпечення, пише про відсутність необхідності застосування зустрічного забезпечення - саме стосовно апелянта. І жодним чином суд не пише, якими саме доказами підтверджуються підстави для забезпечення, яким чином продаж ідеальної частини будинку може зашкодити позивачу та можливості виконання рішення суду про визначення часток, адже будинок раніше ніколи не поділявся в натурі. Таким чином, суд не врахував повну відсутність підстав для забезпечення позову, та задовольнив заяву про забезпечення помилково. До речі, в подальшому позов був поданий, і Ухвалою від 03.07.2023 року суд відкрив провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до апелянта та ОСОБА_5 про встановлення часток у спільній частковій власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Нема жодних підстав для забезпечення позову. Нема і жодних належних та достатніх доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Явка в судове засідання

Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, про те в судове засідання заявник не з`явився, що не заважає розгляду апляційної скарги у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_4 , оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 153 ч.1 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 152 ч.1 п.1 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви- за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або за місцезнаходженням предмету спору, якщо суд, до підсудності якого відноситься справа визначити неможливо.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Тобто, виходячи з аналізу даних норм, можна констатувати, що насамперед накладення арешту на майно боржника є приписом, який завжди забороняє боржникові розпоряджатися майном, а саме його відчужувати, тобто у такому значенні ці поняття є тотожними і є одним зі способів обтяження майна. Однак арешт є ширшим поняттям, бо, окрім вжиття такого роду заходів, може передбачати застосування й інших. І якщо у вузькому розумінні арешт зводиться в основному до обмежень у праві розпорядження майном, як правило, шляхом винесення ухвали з наступним направленням її до компетентного органу для їх реального запровадження або безпосереднього внесення виконавцем відповідного запису до реєстру, що унеможливлює його відчуження (передачу, приховування готівкових коштів/здійснення видаткових операцій з банківських рахунків), то, як більш загальне поняття, воно ще включає низку другорядних дій: за можливості проведення опису, а в разі необхідності залежно від особливостей майна прийняття рішення про заборону ним користування, його опечатування, вилучення та передачу на зберігання боржникові або іншим особам, відомості про що відображаються в ухвал суду про арешт.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення позову як заборона дій суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судом норм чинного законодавства України при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до 149 ч.2 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, суд може залежно від обставин забезпечити позов повністю або частково.

Суд зазначає, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд застосував заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_3 органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме 11/25 частин житлового будинку, які належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування №1242 від 14.04.23 року з надвірними спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; загальною площею 171,1 кв.м, житлова площа: 93,8 кв.м), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилання апелянта на першу справу - 947/18398/23, провадження 2/947/3009/23 розгляд якої завершився ухвалою суду про відмову в забезпеченні позову не є слушним так як на момент слухання зазаначеної справи не було визначено предмету подальших позовних вимог. В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтвердив відкриття провадження у цивільній справі між сторонами.Ухвалою суду від 03.07.2023 року суд відкрив провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення часток у спільній частковій власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Предмет спору свідчить про необхідність обраного судом виду забезпечення позовних вимог.

Позиція апелянта про те, що позивач не має жодних прав на спадкування після смерті родичів апелянта, вони не є родичами, відсутній й заповіт. Тому позивач не має жодних прав оспорювати процес спадкування. При цьому відсутні жодні документи про належність батькові позивача надвірних споруд. Є спробою викласти від імені протилежної сторони її позицію а тому сприймається судовою колегією як припушення апелянта.

Інши доводи апеляційної скарги є по суті викладенням позиції сторони відповідача по наявній цивільній справі а тому до предмету оскарження ухвали про забезпечення позову не стосуються.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено заперечень проти оскаржуваної ухвали, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2023 року ,залишити без змін

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов