Ухвала

17 січня 2023 року

м. Київ

справа № 752/16335/20

провадження № 61-11361ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жигальцев Тимур Ігорович, та адвоката Жигальцева Тимура Ігоровича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення батьківства, внесення змін до актових записів та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2022 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жигальцев Т. І., та адвоката Жигальцева Т. І. на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року, повний текст якої складено 18 жовтня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2022 року касаційну скаргу залишено без руху і надано заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 237/142/16-ц (провадження № 61-16460св18), від 22 травня 2019 року

у справі № 234/3341/15-ц (провадження № 61-30536св18), від 19 червня 2019 року у справі № 522/16323/16 (провадження № 61-21982св18),

від 17 липня 2019 року у справі № 626/2681/18 (провадження № 61-10128св19), від 7 серпня 2019 року у справі № 496/1561/16-ц

(провадження № 61-10850св19), від 18 вересня 2019 року

у справі № 626/2490/18 (провадження № 61-12652св19), від 2 жовтня 2019 року у справі № 365/349/16-ц (провадження № 61-30988св18),

від 9 жовтня 2019 року у справі № 204/1646/16-ц

(провадження № 61-11397св19), від 9 жовтня 2019 року

у справі № 761/19764/15-ц (провадження № 61-17876св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 686/22924/16-ц (провадження № 61-33751св18),

від 20 листопада 2019 року у справі № 705/6141/14-ц

(провадження № 61-28438св18), від 4 грудня 2019 року у справі № 535/674/15 (провадження № 61-8049св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 2-407/11 (провадження № 61-25239св18), від 19 грудня 2019 року

у справі № 337/4707/17 (провадження № 61-41287св18), від 27 грудня 2019 року у справі № 573/595/17 (провадження № 61-33673св18), від 9 січня 2020 року у справі № 645/33/17 (провадження № 61-34589св18),

від 17 листопада 2018 року у справі № 911/205/18, від 9 квітня 2019 року у справі № 903/394/18, від 15 травня 2019 року у справі № 917/803/18,

від 2 липня 2019 року у справі № 916/1004/18, від 17 липня 2019 року

у справі № 906/408/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 904/3883/18,

від 9 жовтня 2019 року у справі № 922/1382/18, від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/879/18, від 24 жовтня 2019 року у справі № 904/3315/18,

від 6 грудня 2019 року у справі № 910/353/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови саме Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, у чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

Тому посилання заявника на незастосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях ухвали Верховного Суду

від 4 липня 2019 року у справі № 904/3315/18 касаційним судом не приймаються.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник також визначає відсутність у подібних правовідносинах висновків Верховного Суду щодо питання застосування статті 123 та пункту 3 частини третьої

статті 125 Сімейного кодексу України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої

статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження.

Матеріали цивільної справи № 752/16335/20 витребувані з Голосіївського районного суду міста Києваухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2022 року, тому не витребовуються.

Матеріали касаційного провадження містять клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду

від 21 вересня 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Вивчивши доводи клопотання та зміст оскаржуваного судового рішення,касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на наступне.

Верховний Суд виходить з того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судових рішень, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року позов задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внесено зміни до актового запису № 785, складеного 27 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про народження дитини ОСОБА_3 , а саме: в графі «батько» виключено відомості про батька « ОСОБА_5 » та зазначено батьком « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Чернівці, громадянина України», змінено прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Внесено зміни до актового запису № 784, складеного 27 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про народження дитини ОСОБА_4 , а саме: в графі «батько» виключено відомості про батька « ОСОБА_5 » та зазначено батьком « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Чернівці, громадянина України», змінено прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Стягнено зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнено зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 840,80 грн у відшкодування судового збору.

Стягнено зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року в частині стягнення аліментів змінено і викладено абзац п`ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнено зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

У іншій частині рішення суду першої інстанції без змін.

Перелік справ, у яких суди допускають негайне виконання судових рішень, визначений статтею 430 ЦПК України і включає справи про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин касаційний суд не вбачає правових підстав для зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції, в частині стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, у межах платежу за один місяць.

Щодо клопотання заявника про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року в іншій частині, касаційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Ураховуючи зміст постанови суду апеляційної інстанції в частині вирішення вимоги щодо стягнення аліментів не в межах платежу за один місяць, про зупинення виконання якої просить ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жигальцев Т. І., касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такого клопотання, оскільки заявником не надано доказів відкриття виконавчого провадження.

Касаційний суд також дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника в іншій частині, оскільки апеляційним судом рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жигальцев Тимур Ігорович, та адвоката Жигальцева Тимура Ігоровича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жигальцев Тимур Ігорович, про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук