КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 754/1798/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Корзаченка Володимира Миколайовича на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року в складі судді Таран Н. Г.,

встановив:

06.02.2020 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 531 895,86 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_2 змінила ім`я, про що 21 січня 2021 року складено відповідний актовий запис №3. Прізвище ОСОБА_2 після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_2 .

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 221 300,88 грн штрафних санкцій. Вирішено питання про судові витрати.

12.09.2023 адвокат Корзаченко В. М. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року та додаткового рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Маючи важке онкологічне захворювання весь час після запровадження карантинних обмежень у державі ОСОБА_1 мешкав у Брусилівському районі Житомирської області. Про існування заочного рішення відповідач дізнався 06 вересня 2023 року після отримання інформації про існування виконавчого провадження у приватного виконавця Гненного Д. А.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року клопотання відповідача про поновлення строку на подання заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Корзаченка В. М. про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення. Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Корзаченка В. М. про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що заява про перегляд заочного рішення була подана поза межами встановленого для цього процесуального строку, тому підлягає залишенню без розгляду. Наведені заявником причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а також заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення є неповажними.

29.09.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Корзаченко В. М. на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким вимоги заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року та додаткового рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції поверхнево, формально та неправильно оцінив матеріали справи та наявні у них письмові докази, а також розглянув справу без виклику ОСОБА_1 та його представника, чим позбавив останнього можливості висловити свою власну позицію у справі. Резолютивна частина ухвали суду нічого не містить про розгляд чи вирішення вимоги про перегляд додаткового рішення суду від 13 травня 2021 року. Оскаржувана ухвала постановлена з порушенням основних засад цивільного судочинства, передбачених ст. 2 ЦПК України, зокрема принципів верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, гласності та відкритості судового процесу та його повного фіксування технічними засобами, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, та є такою, що порушує права відповідача на справедливий розгляд, особливо з урахуванням стану здоров`я останнього та наявності у нього інвалідності 2 групи.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Корзаченко В. М. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

В судове засідання інші учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Згідно із статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є, у тому числі, є розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Доступність апеляційного та касаційного оскарження судових рішень неодноразово була предметом розгляду Конституційного Суду України.

Зокрема, Конституційний Суд України визнав, що можливість (право) оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007).

Законодавець, щоб не чинити свавільно під час установлення обмежень або заборон на оскарження апеляційним порядком окремих процесуальних судових рішень (ухвал), повинен, зокрема, ураховувати юридичні наслідки, що настають для особи в результаті ухвалення судового рішення (ухвали), наявність інших, установлених процесуальним законом, дієвих механізмів захисту та поновлення порушених прав і свобод особи (абзац другий підпункту 4.3.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року № 2-р(II)/2023).

У справі, яка розглядається, суд першої інстанції залишив без розгляду заяву відповідача про перегляд заочного рішення у справі з підстав пропуску строку на звернення із такою заявою та відсутністю поважних причин для його поновлення.

Главою 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлено особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення.

Проте Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України не врегульовано наслідки, які настають у результаті пропуску процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення, у зв`язку з чим з метою забезпечення однакового застосування судами норм права та щоб гарантувати юридичну визначеність Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21) сформулювала правовий висновок щодо вирішення спірного питання.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що форму заяви про перегляд заочного рішення, вимоги до її змісту, підписання, додатків, кількості копій визначають частини перша - сьома статті 285 ЦПК України. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина восьма статті 285 ЦПК України), яка регламентує порядок залишення позовної заяви без руху та її повернення.

Цей припис треба розуміти як такий, який стосується невиконання саме тих вимог, що передбачені у частинах першій - сьомій статті 285 ЦПК України. Якщо учасник справи оформив заяву про перегляд заочного рішення без дотримання саме вказаних вимог, тобто неналежно, до цієї заяви застосовуються положення статті 185 ЦПК України. В інших випадках її положення до заяви про перегляд заочного рішення незастосовні. Ухвалу про повернення такої заяви можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від заочного рішення(пункт 22 частини першої статті 353 ЦПК України).

За змістом речення першого частини першої статті 286 ЦПК України суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає вимогам частин першої - сьомої статті 285 ЦПК України, тобто є належно оформленою.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Отже, не у всіх випадках, коли до суду надійшли документи після спливу процесуального строку, ці документи необхідно залишати без розгляду. Так, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (частина третя статті 287 ЦПК України).

Оскільки кожну належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення суд зобов`язаний згідно з реченням першим частини першої статті 286 ЦПК України прийняти та невідкладно надіслати її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, то немає ґрунтовних підстав вважати, що визначений статтею 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний тільки до розгляду суті цієї заяви та незастосовний до розгляду на предмет дотримання строку її подання. Тому, оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

У разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року.

Подібний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 297/500/20 (провадження № 61-13814св21), від 07 червня 2022 року у справі № 2-1923/10 (провадження № 61-14318св21), від 27 липня 2022 року у справі № 523/14269/20 (провадження № 61-1396св22), від 10 серпня 2022 року у справі № 754/3380/17 (провадження № 61-7235св21).

Ухвалою від 16 лютого 2023 року Велика Палата Верховного Суду (провадження № 14-4цс23) повернула на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 2-7852/11, в межах розгляду якої порушувалося питання про відступ від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), не вбачаючи підстав для відступу від наведеного правового висновку.

Суд першої інстанції постановив ухвалу, згідно з якою залишив без розгляду заяву про перегляд заочного рішення через пропуск строку на її подання.

Згідно зі статтею 6 Конвенції гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ такий суд має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції.

Судом, встановленим законом, для розгляду заяви про перегляд заочного рішення у справі та прийняття одного з рішень, визначених частиною третьою статті 287 ЦПК України, є суд першої інстанції.

Суд першої інстанції розглянув справу 22 вересня 2023 року без урахування наведеного висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, провадження 14-74цс21, та залишив заяву про перегляд заочного рішення суду без розгляду з порушенням норм процесуального права.

З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, провадження №14-74цс21, про застосування статті 126 ЦПК України щодо заяви про перегляд заочного рішення, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення з урахуванням висновків цієї постанови.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Корзаченка Володимира Миколайовича задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.11.2023.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук