Справа № 167/1100/23
Номер провадження 2/167/347/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю:

секретаря судового засідання Л.О. Матвійчук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Еліт Фінанс» ( далі ТОВ, відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Рожищенський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) ( далі треті особи), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

10.10.2023 року позивач, від імені та в інтересах якої діє представник адвокат І.П. Наумчук, звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису від 22.12.2021 року № 72449, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Солонець, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ заборгованість в розмірі 34 051, 47 грн, таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що на початку жовтня 2023 року позивач через мобільний застосунок « Дія» дізналася про відкриття виконавчого провадження № 68814882 від 15.04.2022 року на підставі виконавчого напису № 72449, виданого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Солонець.

Позивач стверджує, що жодних кредитних договорів, а тим більше нотаріально посвідчених, з відповідачем не укладала і не отримувала від ТОВ будь-яких коштів та листів-повідомлень про наявність заборгованості.

Вважає оспорюваний виконавчий напис незаконним, оскільки він вчинений з порушенням вимог статтей 87-91 Закону України « Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій ( ас 21).

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 10.10.2023 року позовна заява залишена без руху і наданий строк для усунення недоліків ( ас 22-23).

11 жовтня 2023 року представник позивача подав до суду заяву з додатками на усунення, вказаних в ухвалі від 10.10.2023 року, недоліків ( ас 27).

На запит суду від 11.10.2023 року ( ас 30) уповноважена особа 16.10.2023 року надала відповідь про місце реєстрації позивача ( ас 31), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної справи, згідно частини 12 статті 28 ЦПК України.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 17.10.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувані додаткові документи, розгляд справи призначено на 07.11.2023 року ( ас 32-34).

Учасники справи були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 35, 36, 37, 38, 39, 46).

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходили.

24.10.2023 року представник відповідача подав суду заяву про визнання позову, здійснення судового розгляду справи за відсутності представника відповідача та повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову ( ас 41).

24.10.2023 року представник відповідача подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу ( ас 44). Відзиву за позовну заяву не подав.

Ухвала судді Рожищенського районного суду Волинської області від 17.10.2023 року надіслана позивачу, але 26.10.2023 року повернулася в суд з відміткою уповноваженої особи « Укрпошти»: « Повідомлення повертається. Адресат відсутній за вказаною адресою» ( ас 45).

За таких обставин, ураховуючи, що представник позивача вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, суд доходить висновку, що позивач вчасно і належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, згідно частини 5 статті 130 ЦПК України

07.11.2023 року Рожищенський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав суду матеріали виконавчого провадження № 68814882.

Крім того, ухвала суду від 17.10.2023 року разом з копією позовної заяви з додатками, надіслана приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Т.М. Солонець, станом на 07.11.2023 року повернулася в суд з відміткою уповноваженої особи « Укрпошти»: « Повідомлення повертається. Адресат відсутній за вказаною адресою» ( ас 47).

За таких обставин суд доходить висновку, що нотаріус Т.М. Солонець вчасно і належним чином повідомлена про день час і місце розгляду справи, згідно вимог пунктів 3, 4 частини 8 статті 128 ЦПК України.

Враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку, що підстави для відкладення розгляду справи і повторного надіслання позивачу і нотаріусу Т.М. Солонець повідомлення суду про день, час і місце розгляду справу - відсутні.

Треті особи пояснення на позовну заяву не подали.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття рішення у цій справі є 07.11.2023 року - дата складення повного судового рішення.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне.

Згідно виконавчого напису від 22.12.2021 року, зареєстрований у реєстрі № 72449, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Солонець, на підставі статей 87-91 Закону України « Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 ( далі - Перелік), звернуто стягнення з ОСОБА_1 за Кредитним договором CCNG-631151051 від 15.04.2019 року, укладеного нею з АТ « Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ. Заборгованість за даним кредитним договором стягується за період з 20.09.2021 року по 20.12.2021 року включно в розмірі: 34 001, 47 заборгованість за тілом кредиту; 50, 00 грн плата за вчинення виконавчого напису ( ас 11).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 68814882 від 15.04.2022 року, старшим державним виконавцем Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 72449 від 22.12.2021 року ( ас 8 зв).

Вказані обставини також підтверджуються матеріалами виконавчого провадження № 68814882, що надані суду державним виконавцем Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮна виконання ухвали від 17.10.2023 року.

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» ( далі - Закон) та іншими актами законодавства України ( частина 1 статті 39 Закону). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 ( далі - Порядок).

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону ( в редакції чинній, на момент вчинення виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно статті 89 Закону, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата ( рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків ( для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису ( стаття 88 Закону).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак, сам по собі цей факт ( подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року ( справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу « Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц ( провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору ( договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не визнала заборгованість, вказану у виконавчому написі, зазначивши, що жодних кредитних договорів, а тим більше нотаріально посвідчених, з первісним позичальником, правонаступником якого є відповідач, не укладала.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та його скасування.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача слід стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, який сплатила позивач, а також повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно частини 1 статті 142 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, то суд виходить з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).

На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 05.10.2023 року ( ас 12 зв-13), додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 5 жовтня 2023 року ( ас 14), детальний опис виконаних робіт ( наданих послуг від 09.10.2023 року ( ас 14 зв), акт здачі-прийняття виконаних робіт ( наданих послуг) від 09 жовтня 2023 року ( ас 15), квитанція № 10 від 5 жовтня 2023 року про прийняття від ОСОБА_1 за надання правової допомоги, згідно договору від 30.08.2023 року, 7 000 грн ( ас 15 зв).

24 жовтня 2023 року представник відповідача, в порядку частини 6 статті 137 ЦПК України, подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Клопотання обґрунтоване тим, що заявлена сума витрат позивачки на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн не відповідає критеріям співмірності із ціною позову, значенням справи для сторін, складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на їх виконання. Зокрема, представник відповідача вказав, що справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не є складною та відноситься до категорії малозначних. Також, представник відповідача зазначив, що вартість адвокатських послуг є значно завищеною, належним чином не обгрунтована та не відповідає критерію розумності. Вважає за можливу суму до стягнення витрат на правничу допомогу 1 000 гривень.

Враховуючи наведені стороною позивача доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом та обсягом наданих ним послуг, залишення позовної заяви без руху, у зв`язку із встановленими недоліками, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи ( судовий розгляд у спрощеному провадженні у відсутності учасників справи), а також враховуючи визнання позову відповідачем і клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

При ухваленні рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд також враховує ту обставину, що стороною позивача на підтвердження витрат в сумі 7 000 грн надана квитанція № 10 від 5 жовтня 2023 року про прийняття від ОСОБА_1 за надання правової допомоги, згідно договору від 30.08.2023 року, 7 000 грн. Тобто, надана квитанція від 05.10.2023 року, хоча акт здачі-прийняття виконаних робіт, де зазначена кількість годин, витрачена представником на підготовку та подачу позовної заяви, датований 09.10.2023 року, і в квитанцій йде посилання на договір від 30.08.2023 року, тобто на договір, який не є предметом дослідження судом в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 12, 13, 77-81, 83, 141, 142, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Еліт Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Рожищенський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Виконавчий напис від 22 грудня 2021 року № 72449, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальності « Фінансова компанія « Еліт Фінанс» заборгованість за Кредитним договором CCNG-631151051 від 15.04.2019 року в розмірі 34 001 ( тридцять чотири тисячі одну) гривню 47 ( сорок сім) копійок, 50 ( п`ятдесят) гривень плати за вчинення виконавчого напису, а всього - загальною сумою 34 051 ( тридцять чотири тисячі п`ятдесят одну) гривню 47 ( сорок сім) копійок - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 1 000 ( одну тисячу) гривень, понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 429 ( чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки понесених витрат при сплаті судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 429 ( чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки, тобто 50 ( п`ятдесят) відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи ( вирішення питання) без виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місце знаходження: 03035, місто Київ Київської області, площа Солом`янська, будинок 2, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: не відомий.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Рожищенський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: 45101, місто Рожище, вулиця Незалежності, будинок 31, .

Дата складення повного тексту рішення суду: 07.11.2023 року.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька