Справа №345/3828/22
Провадження № 2/345/99/2023
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.01.2023 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Кардаш О.І., при секретарі судового засідання Боднар Н.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,
Представник позивача адвокат Ільків М.М. звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує таким. 29.10.2021 о 20.00 год., водій ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом марки Spark моделі SP-125C-2C, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по вул. Б.Хмельницького, в напрямку від перехрестя із вул. М.Коцюбинського, в темну пору доби, на заокругленій ділянці дороги праворуч відносно напрямку руху, навпроти будинку 87, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований в Калуську ЦРЛ, де від отриманих травм помер. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була.
13.12.2021 на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України(далі МТСБУ) було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері потерпілого ОСОБА_1 , загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 216 000 грн. витрат на утримання. В подальшому, 28.12.2021 МТСБУ повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вказаної ДТП, тим самим призупинивши строк розгляду справи.
З рішенням МТСБУ про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивач та його представник не погоджуються, вважають його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа пішохід, а тому цивільно-правова відповідальність мотоциклом марки Spark, моделі SP-125C-2C, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в силу вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від його вини. При цьому, вказане рішення про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування та неприйняття рішення у страховій справі через відсутність постанови слідчого/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілої на отримання страхового відшкодування.
З урахуванням вимог діючого законодавства та того, що з моменту отримання МТСБУ заяви про виплату страхового відшкодування минуло більш, ніж 90 днів, є підстави вважати дії страховика незаконними та вимагати стягнення штрафних санкцій за користування чужими коштами.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.11.2022 провадження у даній справі відкрито, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. При цьому, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Представник відповідача адвокат Сакалюк Д.В. своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався та зазначив, що вимоги позивача та її представника є безпідставними та передчасними. Зокрема, МТСБУ не відшкодовує потерпілому в ДТП саме шкоду в класичному її розумінні, не здійснює страхових виплат, оскільки не є страховою компанією, а за певних обставин, на умовах спеціального Закону, здійснює регламентні виплати потерпілим в ДТП.
Окрім цього, відповідальність за наслідки в ДТП в даному випадку має нести винна особа в такому ДТП, а докази настання цивільно-правової відповідальності водія мотоцикла Spark моделі SP-125C-2C, реєстраційний номер НОМЕР_1 до МТСБУ не надано, факт настання цивільно-правової відповідальності учасника ДТП не доведено.
Щодо порядку виплат у зв`язку з втратою годувальника, то таке відшкодування здійснюється щомісячними платежами на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, але не більше ліміту відповідальності МТСБУ.
ОСОБА_4 також зазначає, що оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо прострочення МТСБУ виконання грошового зобов`язання перед позивачем, то стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат є безпідставними.
З огляду на викладене, представник відповідача в задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Представник позивача адвокат Ільків М.М. своїм правом подати відповідь на відзив скористався та вказав, що відповідно до абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом.
Щодо нездійснення регламентної виплати МТСБУ, то враховуючи що цивільно-правова відповідальність водія мотоцикла марки Spark моделі SP-125C-2C, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 застрахована не була, то, відповідно до п.п. а п.41.1 ст. 41 Закону, обов`язок відшкодувати потерпілому шкоду, завдану ДТП, покладається саме на МТСБУ.
Також зазначає, що для настання цивільно-правової відповідальності не є обов`язковим наявність вини, як одного з елементів для притягнення до відповідальності, а доводи відповідача про відсутність цивільно - правової відповідальності у водія транспортного засобу є безпідставними, адже до даних правовідносин застосовується спеціальний інститут цивільного права «відповідальність без вини».
Окрім цього, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З цього вбачається, що наявність чи відсутність вини водія у вчиненні кримінального правопорушення не має правового значення для розгляду страхової справи, яка за своєю правовою природою є цивільно правовим відношенням.
Щодо порядку виплат у зв`язку з втратою годувальника, то безпідставним є посилання відповідача на те, що одноразова виплата страхового відшкодування є його правом, а не обов`язком оскільки в даному випадку є прямі норми спеціального закону, які регламентують спірні правовідносини.
Враховуючи те, що Закон №1961-IV не передбачає можливості виплати страхового відшкодування частинами, як не передбачає можливості розтермінування або відтермінування виплати відшкодування, з урахуванням п. 27.5 ст. 27 та п. 36.2 ст. 36 цього Закону страховик повинен виплатити страхове відшкодування у зв`язку із смертю потерпілого лише у вигляді одноразової виплати.
Щодо стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, то стягнення штрафних санкцій є похідною позовною вимогою, а тому підлягає задоволенню у разі прийняття рішення про стягнення страхового відшкодування як основної позовної вимоги.
З урахуванням викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України у повному обсязі.
Окрім цього, представник позивача адвокат Ільків М.М. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій зазначив про те, що враховуючи, що з моменту звернення до суду із позовною заявою збільшилась кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування, вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог з урахуванням суми нарахованої пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. А тому просить суд винести рішення яким стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 216 000 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 69 356 грн. 71 коп., три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 5024 грн. 22 коп., інфляційні втрати у розмірі 47 855 грн. 38 коп., а всього разом 122 236 грн. 31 коп., що підтверджено відповідним розрахунком, а також судові витрати по справі.
Представник відповідача своїм правом подати відповідь на відповідь на відзив не скористався.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило, а тому згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що 29.10.2021 о 20.00 год., водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , керуючи мотоциклом марки Spark моделі SP-125C-2C, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по вул. Б.Хмельницького, в напрямку від перехрестя із вул. М.Коцюбинського, в темну пору доби, на заокругленій ділянці дороги праворуч відносно напрямку руху, навпроти будинку 87, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. с. Підбережжя Долинської ТГ Калуського району внаслідок чого останній ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.
При цьому, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була, що сторонами не оспорюється.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03.11.2021 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 780 (а.с. 7).
Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України ОСОБА_3 являється сином позивача ОСОБА_1 (а.с. 8).
Згідно копії довідки Долинської міської ради від 29.11.2021 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований разом з мамою ОСОБА_1 , яка є перестарілою та перебувала на його утриманні, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12, 13).
При цьому, згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком (а.с. 18, 19).
Частиною 1 ст. 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Частиною 2 ст. 1200 ЦК України також передбачено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку ( доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі, без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч. 3 ст. 1200 ЦК України).
Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Оскільки позивач по справі ОСОБА_1 , як особа пенсійного віку, перебувала на утриманні свого сина, суд приходить до висновку про те, що вона має право на відшкодування шкоди у порядку, передбаченому ч.1 ст. 1200 ЦК України.
Тому, 13.12.2021 на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України(далі МТСБУ) було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері потерпілого ОСОБА_1 , загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 216 000 грн. витрат на утримання з долученням необхідних документів (а.с. 6).
Однак, 28.12.2021 МТСБУ повідомило, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документ, складений відповідною повноваженою установою (вирок суду, обвинувальний акт, постанову про закриття кримінального провадження тощо), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП (а.с. 16).
Так, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом ( ч.2 ст.1187 ЦК України).
Частиною 5 даної норми також передбачено, що особа, яка здійснює свою діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п.22.1 ст.22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Підпунктом «а» пункту 14.1 статті 41 вказаного Закону також передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно зі ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Пунктом 27.2 ст. 27 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону- МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування ( регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 29.10.2021 за участю ОСОБА_2 , внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , є страховим випадком, то у МТСБУ виник обов`язок здійснити регламентну виплату матері померлого за шкоду, завдану водієм мотоцикла марки Spark моделі SP-125C-2C, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка пов`язана зі смертю її сина.
При цьому, відмова МТСБУ у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду/тощо є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування та суперечить вимогам чинного законодавства.
Щодо стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, то відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом ( ст. 992 ЦК України).
Згідно з п. 36.5 статті 36 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика ( МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Отже законодавством передбачене нарахування пені за прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, у разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика застосовуються положення ч.2 ст. 625 ЦК України.
При цьому, нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних полягає у відшкодуванні майнових втрат та отримання компенсації (плати) за неправомірне користування боржником грошовими коштами, належними до сплати, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки ( пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних, встановивши, що відповідач прострочив грошове зобов`язання з виплати позивачу відшкодування шкоди, суд вважає, що позов в цій частині також підлягає до задоволення та стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат за користування чужими коштами за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України.
Суд враховує також і те, що ані первинний, ані уточнений розрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних, які долучено до позовної заяви та матеріалів справи представником відповідача жодним чином не спростовано, іншого суду не надано.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, то суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи ту обставину, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, а також те, що її позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь держави слід стягнути 2911,5 грн.
Окрім цього, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги від 07.09.2022, квитанцію до прибуткового касового ордера на суму 18 000 грн. та детальний опис наданих послуг на вказану суму.
Таким чином, враховуючи значення справи для позивача, ціну позову, та дії відповідача під час досудового врегулювання вирішення спору, суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу є обґрунтованим, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача на її користь.
Крім цього, ч. 1 п. 3 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про: відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць, а тому виконання даного рішення в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи слід допустити до негайного виконання.
На підставі викладеного, ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування задоволити.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 69 356 (шістдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят шість) гривень 71 копійок, три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 5024 (п`ять тисяч двадцять чотири) гривні 22 копійок, інфляційні втрати у розмірі 47 855 (сорок сім тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 38 копійок, а всього разом 122 236 (сто двадцять дві тисячі двісті тридцять шість) гривень 31копійки.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір в сумі 2911 (дві тисячі дев`ятсот одинадцять) гривень 50 копійок.
Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ :