Справа № 275/738/22
05 січня 2023 року смт. Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Миколайчука П.В.,
із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Брусилів цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 07.11.2022 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином в порядку ст.ст. 128-131 ЦПК України шляхом надсилання судових повісток на зареєстровану адресу проживання, оголошення на веб-сайті суду. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи те, що представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
У відповідності до умов даного договору ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
Згідно вказаних постанов, відповідач 07.04.2020 о 21-10 годині на 1 км. 200 м. а/д смт. Брусилів Водотиї-Скочище, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2105, н.з. НОМЕР_3 , під час зустрічного роз`їзду в порушення п. 13.3. ПДР України не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на т.з. ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження також 07.04.2020 о 21-10 годині ОСОБА_2 на 1 км 200 м а/д Брусилів-Водотиї-Скочище керував автомобілем ВАЗ-2105 д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку проводився в Брусилівській ЦРЛ. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України. Отже, судом визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч.1 КУпАП. (а.с. 20-21).
Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.
Як вказує п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Пр обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригод: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;).
Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 07.04.2020, та враховуючи, що ОСОБА_2 на момент ДТП керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ПрАТ «УПСК» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5 868, 26 грн.
01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1 , новий кредитор) укладено договір цесії №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, зокрема і за полісом № А0/2560810 від 08.12.2019 (а.с. 10-18).
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми зобов`язання. З метою досудового врегулювання спору, 17.08.2020 відповідачу було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. Відповідач проігнорував дану вимогу та не почав проводити ніяких платежів позивачу (а.с. 34-35).
Станом на час розгляду справи судом відсутні відомості про повну чи часткову плату коштів відповідачем.
Враховуючи вказане, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем доведено як суму коштів, які підлягають стягненню з відповідача, так і правові підстави для такого стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.
Щодо розподілу витрат на правничу допомогу позивача суд зазначає наступне.
У відповідності до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до ч. 1ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із зазначеною вище нормою склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
На виконання вказаних вище вимог, представник позивача у даній справі адвокат Самойленко П.М. на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу надав суду: Договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 (а.с. 36-37); Додаткову угода № 209/20 від 07.02.2022 до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019, згідно якої розмір витрат на правничу допомогу становить 2000,00 грн. (а.с. 38), Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 07.02.2022 до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019, згідно якого загальна вартість наданих адвокатом робіт (наданих послуг) становить 2000,00 грн. (а.с. 39) та платіжне доручення від 07.02.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 сплачено гонорар адвокату Самойленку П.М. за договором №30/01/19 від 30.01.2019 в розмірі 2000,00 гривень (а.с.40).
На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем було належним чином доведено, що ним понесено витрати на правничу допомогу адвоката у даній справі на загальну суму 2000 грн.
Суд також враховує, що ще в своїй першій заяві по суті спору позивачем було зазначено про фіксований розмір витрат на правничу допомогу адвоката в даній справі, отже з ним був обізнаний відповідач. При цьому від відповідача не надійшло клопотання щодо недотримання вимог стосовно співмірності витрат на правничу допомогу із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, а тому суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
З урахуванням наведеного, а також враховуючи те, що у позов задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 137, 141 ЦПК України з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 гривень.
Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, суд, -
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 5 868 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім) гривень 26 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Брусилівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Сторони по справі:
Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .
Суддя П.В. Миколайчук