ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9229/23 Справа № 2-5676/11 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Керівник Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність керівника відділу виконавчої служби (суддя першої інстанції Демидова С.О.)

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 10 липня 2023 року надійшла скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заінтересовані особи: Керівник Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність керівника відділу виконавчої служби, в якій просили:

Визнати дії керівника Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про арешт нерухомого майна боржників неправомірними та незаконними.

Скасувати арешт всього нерухомого майна накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП42451571, виданий 06.03.2014, належне ОСОБА_1 ( РНОКППІ: НОМЕР_1 ).

Скасувати арешт всього нерухомого майна накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП42451849, виданий 06.03.2014 належне ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Зобов`язати Солонянський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП142451571, виданий 06.03.2014, належне ОСОБА_1 ( РНОКП: НОМЕР_1 ) та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна реєстраційний запис № 5869646 від 02.06.2014 р., вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

3обов`язати Солонянський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП42451571, виданий 06.03.2014, належне ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна реєстраційний запис No 5869280 від 02.06.2014 р., вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Стягнути з Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) понесені Скаржниками витрати на правничу допомогу в розмірі 9600 грн (дев`ять тисяч шістсот) гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року Скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заінтересовані особи: Керівник Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність керівника відділу виконавчої служби задоволено частково.

Скасовано арешт всього нерухомого майна накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП42451571, виданий 06.03.2014, належне ОСОБА_1 ( РНОКППІ: НОМЕР_1 ).

Скасовано арешт всього нерухомого майна накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстишії у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП42451849, виданий 06.03.2014 належне ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2

В іншій частині скарги відмовлено.

Із вказаною ухвалою суду не погодилась начальник Солонянського ДВС Перелигіна А.В., та подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що вимоги скаржника про зняття арешту з майна не підлягають задоволенню з тих підстав, що боржниками не було сплачено виконавчий збір.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 або їх законний представник чи приватний виконавець Русецька О.О., яка закінчила виконавче провадження, жодного разу не надали вмотивованої письмової заяви із належним чином завіреними доказами про сплату виконавчого збору на рахунок держави чи рахунок приватного виконавця, тому державним виконавцем було прийнято законне рішення про відмову у знятті арешту з майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки такими діями буде нанесено прямий збиток Державі у розмірі встановленому чинним законодавством, а саме виконавчий збір справляється у розмірі 10 % від суми боргу (237541,16 грн.), який перераховується на рахунок держави. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були повідомлені про необхідність оплати виконавчого збору або надання квитанції чи будь якого іншого платіжного документа, який би підтверджував факт оплати виконавчого збору, але в усній формі відмовились від надання такого документа державному виконавцю.

ОСОБА_4 просила ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року скасувати та відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі.

Від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вони зазначили, що виконавчою лсужбою не доведено, що з метою стягнення виконавчого збору державний виконавець вносив постанову, відкривав виконавче провадження і за для виконання цього виконавчого документа накладав арешт на майно боржника.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Учасники справи у судове засідання

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-5676/11, 22 лютого 2011 року судом видано виконавчі листи про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 за договорами фінансового лізингу від 27 червня 2007 року № L846_06/07 та № L847_06/07 від 11 вересня 2007 року № L1095_09-07 та № L1096_09-07, 2375411, 62 грн. (два мільйони триста сімдесят п`ять тисяч чотириста одинадцять гривень 62 коп.), в тому числі 2083394,92 грн. заборгованості, 164949,84 грн. пені, 37284,29 грн. 3% річних, 89782,57 грн. індексації відповідно до індексу інфляції. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 ) 136877, 00 грн. (сто тридцять шість тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 00 коп.) пені, передбаченої п. 2.7. договору поруки від 28 лютого 2009 року. У задоволенні решти вимог відмовлено. В порядку розподілу судових витрат стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 1820,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять гривень 00 коп.).

02 червня 2014 року до Державного реєстру речових прав було внесено запис про обтяження, а саме номер запису про обтяження : 5869646, дата час державної реєстрації 02.06.2014 року о 15:40:10, державний реєстратор Літвінова К.Ю. Солонянське районе управління юстиції, Дніпропетровська область. Документи подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія номер ВП 42451571, виданий 06.03.2014 року, видавник Головний державний виконавець Загребельна О.Л. (а.с.21-22 )

Окрім того, 02 червня 2014 року до Державного реєстру речових прав було внесено запис про обтяження, а саме номер запису про обтяження : 5869280, дата та час державної реєстрації: 02.06.2014 року о 15:22:01, державний реєстратор Літвінова К.Ю., Солонянське районне управління юстиції Дніпропетровської обл. Документи подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП 42451849, виданий 06.03.2014, видавник: Головний державний виконавець Загребельна О.Л. (а.с.18-20)

Відповідно до ВП 42451571 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 в подальшому дане виконавче провадження було завершено, а виконавчі листи повернуті стягувачу, проте відомості щодо виконання виконавчого провадження в межах якого державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 06 березня 2014 року в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні.

Відповідно до ВП 42451849 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 в подальшому дане виконавче провадження було завершено, а виконавчі листи повернуті стягувачу, проте відомості щодо виконання виконавчого провадження в межах якого державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 06 березня 2014 року в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні.

Генеральний директор ТОВ «Райфайзен Лізинг» Хітренко Ю.М. листом від 25 травня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердив відсутність грошових претензій до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як поручителів, за договором поруки від 28 лютого 2009 року , що укладений в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Укртек» ,як лізингоодержувача за договорами фінансового лізингу від 27 червня 2007 року № L846_06/07 та № L847_06/07 від 11 вересня 2007 року № L1095_09-07 та № L1096_09-07, на підставі чого рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2011 року у спарві № 2-5676/11 на їх користь стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 заборгованість в розмірі 2 375 411,62 грн. (а.с. 17)

Як зазначила Начальник Солонянського ВДВС ОСОБА_8 в наданому до суду відзиві у 2019 року виконавчі документи було пред`явлено до виконання до приватного виконавця Дніпровського виконавчого округу Русецької О.О. та 02 травня 2023 року нею було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасовуючи арешт нерухомого майна, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська виконано, а тому за необхідне захистити право заявників шляхом його зняття.

Апеляцінйий суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до частини другої та третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Положеннями пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною третьою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт з майна боржника знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду 03 листопада 2021 року в справа № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21) зазначено, що «арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. У справі, що переглядається, встановлено, що після повернення банку виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, боржник повідомив виконавчу службу про повне виконання зобов`язань за кредитним договором та просив зняти арешт із належного йому майна. При цьому виконавчою службою не оспорювався факт погашення боржником заборгованості за виконавчим документом після повернення виконавчого документа стягувачу у серпні 2012 року Саме у зв`язку із цим ОСОБА_1 просив зняти арешт з його майна.»

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказали, що вони погасили борг перед банком у добровільному порядку за погодженням зі стягувачем. Відмовляючи у знятті арешту, державний виконавець не оспорював факт відсутності вказаної заборгованості. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано вважав доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

При цьому суд першої інстанції підставно врахував те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), зазначено, що «відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 13 Закону № 1404-VIII постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Законом № 1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Доводи ВДВС щодо несплати боржниками виконавчого збору у 237541,16 грн не ґрунтуються на матеріалах виконавчого провадження, у якому накладений арешт на майно боржника, оскільки питання про стягнення виконавчого збору відповідно до закону державний виконавець не вирішував.

Крім того, слід зазначити, що апеляйнтом не було надано доказів, які б підтвреджували стягнення виконавчого збору з боржників.

Отже, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22), зазначено, що «Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, боржники вказали, що вони погасили борг перед Банком у добровільному порядку, на підтвредження цьго фатку було надано лист від Генерального директора «ТОВ «Райффазен Лізинг» Хітренко Ю.М. від 25.05.2023 року

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано вважав доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність».

Апеляційний суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно Божників. у виконавчому провадженні № 42451571 та№42451849 унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявників щодо зняття арешту з їхнього майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.

Враховуючи погашення боржником боргу, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржників виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржників, висновок суду першої інстанції про зняття арешту з майна, є законним та обґрунтованим.

Викладені у цій постанові мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19).

Посилання у апеляційній скарзі на несплату боржником виконавчого збору по вказаним у викоонавчому провадженні не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки таких аргументів у місцевому суді ДВС не наводила і відповідних доказів не надавала. Крім того, у матеріалах справи відсутні дані, що з метою стягнення виконавчого збору державний виконавець виносив постанову, відкривав виконавче провадження і задля виконання цього виконавчого документа накладав арешт на майно боржника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2023 року.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська