УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 443/1572/21

провадження № 61-13695ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15 лютого 2023 року, повний текст якого складено 24 лютого 2023 року, позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в доступі до належної їй частини земельної ділянки у селі Вибранівка Стрийського району Львівської області шляхом відновлення межі між суміжними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн у відшкодування судового збору, 8 500 грн - витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Не погоджуючись з рішенням, 2 червня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Галань В. М., звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Галань В. М., на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 15 лютого 2023 року.

Не погоджуючись з ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року, ОСОБА_2 15 вересня 2023 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у

пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Підставою касаційного оскарження ухвали Львівського апеляційного суду

від 18 серпня 2023 року заявник визначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зазначаючи, що на час ухвалення судом першої інстанції рішення вона перебувала за кордоном. З адвокатом Чорненьким Я. Б., який представляв її інтереси в Жидачівському районному суді Львівської області, заявник втратила зв`язок у січні 2023 року.

Зі змістом рішення суду першої інстанції ознайомилася лише 4 травня 2023 року.

Вказує, що 5 травня 2023 року уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатом Галанем В. М.

На підтвердження перебування за кордоном суду апеляційної інстанції заявник надала довідку, видану громадянином Республіки Польща ОСОБА_3 , проте суд необґрунтовано вважав вказаний доказ неналежним.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Постановляючи ухвалу, Львівський апеляційний суд виходив з того, що на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Галань В. М., заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення не надала, тому у відкритті провадження вважав за необхідне відмовити відповідно до вимог статті 358 ЦПК України.

Судом апеляційної інстанції за матеріалами справи установлено, що

у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15 лютого 2023 року, повний текст якого складено 24 лютого 2023 року, позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в доступі до належній їй частини земельної ділянки у селі Вибранівка Стрийського району Львівської області шляхом відновлення межі між суміжними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн у відшкодування судового збору, 8 500 грн - витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Копію рішення направлено ОСОБА_2 за адресою її місця проживання. Поштове відправлення заявником отримано 16 березня 2023 року, що суд апеляційної інстанції встановив на підставі відомостей з сайту Акціонерного товариства (далі - АТ) «Укрпошта» та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також судом встановлено, що 28 лютого 2023 року копію рішення в електронному вигляді направлено представнику ОСОБА_2 - адвокату Чорненькому Я. Б.

Крім того, паперову копію судового рішення адвокат Чорненький Я. Б. отримав 28 лютого 2023 року, що підтверджується його власноручним підписом.

Не погоджуючись з рішенням, 2 червня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Галань В. М., звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 5 липня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху для надання заявнику можливості надати суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення.

Заявнику роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що копію ухвали від 5 липня 2023 року направлено ОСОБА_2 за адресою, вказаною в апеляційній скарзі.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення разом з копією зазначеної ухвали повернено до касаційного суду без вручення адресату з незалежних від суду причин - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Адвокат Галань В. М. копію ухвали від 5 липня 2023 року отримав 12 липня 2023 року засобами електронного зв`язку.

Доводів на спростування вказаних обставин касаційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Апеляційним судом враховано, що будь-яких документів на виконання вимог ухваливід 5 липня 2023 року заявником чи її представником не надано.

Згідно зі змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції відповідає.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених частиною першою статті 354 ЦПК України, зокрема, за умови, якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Встановивши, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Галань В. М., подано з пропуском встановленого законом строку і підстави для його поновлення визнані апеляційним судом неповажними, суд дійшов обґрунтованого висновку про надання ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Галань В. М., можливості звернутися з відповідною заявою, в якій вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Галань В. М., недоліки апеляційної скарги не усунено, правильно застосував положення статті 358 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Галань В. М., на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 15 лютого 2023 року.

Касаційний суд погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції, який вирішив питання поновлення строку з урахуванням наведеного. Як установлено апеляційним судом, заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення матеріали справи не містять.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд має виходити з того, що причини пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого

пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Також касаційний суд зауважує, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21), який є обов`язковим для застосування судами, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.

Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:

- повернення судом апеляційної інстанції скарги - у разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 296 КАС України

(пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України), при цьому скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;

- відмова судом апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження - у разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодо дотримання строку та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, що також є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення

(пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, окрім цього, має інші недоліки і такі недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунено,

зокрема, не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для поновлення строку, слід застосовувати наслідки, передбачені

пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.

За таких обставин у випадку відсутності заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення суд апеляційної інстанції зобов`язаний відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Твердження заявника про те, що з адвокатом Чорненьким Я. Б., який представляв її інтереси в Жидачівському районному суді Львівської області, заявник втратила зв`язок у січні 2023 року, тому отримання ним копії судового рішення суду першої інстанції не вважається належним отриманням нею судового рішення, відхиляються касаційним судом з огляду на наступне.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (частина п`ята статті 130 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 272 ЦПК України визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Тлумачення змісту вказаних норм дає підстави для висновку, що вручення рішення суду представникові учасника справи вважається врученням судового рішення і цій особі.

Суд звертає увагу на те, що рішення від 15 лютого 2023 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28 лютого 2023 року і її одержання на електронну адресу представника (адвоката Чорненький Я. Б.) заявник не спростовує.

Крім того, судом апеляційної інстанції з ордеру про надання правової допомоги встановлено, що повноваження адвоката Чорненького Я. Б. не обмежувались, тобто останній мав можливість оскаржити рішення у встановлені законом строки.

В матеріалах справи відсутня письмова заява ОСОБА_2 про припинення повноважень адвоката Чорненького Я. Б. представляти її інтереси в суді на час вручення йому копії рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують

у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного суду

від 18 серпня 2023 року є необґрунтованою, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить із того, що у даній справі сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та

пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права й підстави для її скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного суду

від 18 серпня 2023 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. В. Сердюк