ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 листопада 2023 року

м. Харків

справа №643/5839/23

провадження №22-ц/818/2119/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м.Харкова від 21 серпня 2023 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 53887,29 грн.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 21 серпня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.12.2005, що утворилась станом на 20.06.2023, та складається з заборгованості за тілом кредитом, у розмірі 44939 (сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. 84 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2238 (дві тисячі двісті тридцять вісім) грн. 47 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам задовольнити.

В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зауважує, що в анкеті заяві позичальна визначена відсоткова ставка у розмірі 3%. Підписуючи анкету-заяву про отримання кредиту на картковий рахунок, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, відповідачка висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками, тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив із того, що що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанку» та довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.12.2005 шляхом підписання заяви. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 44939 грн. 84 коп.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи не відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг 23.12.2005 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої відповідачці відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку (а.с.23).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до яких боржник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів зобов`язаний сплатити пеню та штраф, у розмірах, в залежності від виду кредитної картки.

На підставі укладеного договору відповідачці видані наступні картки: 23.12.2005 № НОМЕР_1 терміном дії жовтень 2015; 20.08.2012 № НОМЕР_2 терміном дії травень 2016; 21.08.2012 № НОМЕР_3 терміном дії серпень 2016; 30.01.2015 № 878114 терміном дії серпень 2018; 02.10.2018 № 476857 терміном дії серпень 2022; 27.07.2019 № 687518 терміном дії квітень 2023 (а.с.22).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , 23.12.2005 відкритий кредитний рахунок № НОМЕР_1 та 10.01.2006 встановлений кредитний ліміт 2000,00 грн.; 16.12.2010 збільшення кредитного ліміту до 2400,00 грн.; 12.10.2012 - збільшення кредитного ліміту до 8000,00 грн.; 12.05.2017 збільшення кредитного ліміту до 14000,00 грн.; 02.10.2018 збільшення кредитного ліміту до 19500,00 грн.. 12.06.2019 - збільшення кредитного ліміту до 25000,00 грн., 15.11.2019 збільшення кредитного ліміту до 40000,00 грн., 16.06.2021 - збільшення кредитного ліміту до 45000,00 грн., 26.12.2022 - зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн., (а.с.21).

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 23.12.2005 банк виконав повністю.

Відповідачка свої зобовязання за договором б/н від 23.12.2005 належним чином не виконала.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 20.06.2023 становить 53887 грн. 29 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 44939 грн. 84 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 8947 грн, 45 коп.; заборгованості за комісією 0,00 грн.; пеня за своєчасність виконання зобов`язань за договором 0,00 грн. (а.с.03-20).

З наданого розрахунку заборгованості та інформації про рух коштів вбачається, що відповідачка користувалась кредитними коштами, розраховувалась в терміналах, проводила перекази, поповнювала готівкою, знімала готівку по 09.02.2023 включно.

Як на підставу позовних вимог, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зобов`язання за кредитним договором № б/н від 23 грудня 2005 року ОСОБА_1 належним чином не виконала, тому наявні підстави для стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Як убачається з заяви про отримання банківських послуг (а.с.23) ОСОБА_1 погодилась на те, що базова відсоткова ставка становить 3% на місяць на залишок заборгованості.

Таким чином, розмір процентів за користування кредитними коштами, встановлений у особисто підписаній анкеті-заяві.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом становить 8947,45 грн.

Строк дії отриманої відповідачкою карти до 01.04.2024 року. (а.с.27)

Сума узгоджених відсотків відповідно до довідки становить 3% на місяць.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні позову у цій частині.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 8947,45 грн.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» підлягають задоволенню, а саме: на 100 %, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 4472,00 грн.

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 21 серпня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог- скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 8947,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 4472,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова