Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/39/23
Єдиний унікальний №733/969/22
Рішення

Іменем України

23 січня 2023 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Вовченка А.В.,

при секретарі Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сакун Інна Анатоліївна, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сакун І.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів. Свої вимоги обґрунтував тим, що згідно виконавчого листа №733/608/13-ц від 28 березня 2013 року, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З 02 березня 2013 року по 23 лютого 2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_6 , котрий рішенням Ічнянського районного суду від 05 лютого 2016 року було розірвано. В період спільного проживання у них народилось двоє синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно виконавчого листа №733/2524/13-ц від 31 грудня 2013 року, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по 1/6 частині від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно виконавчого листа №733/107/16-ц від 05 лютого 2016 року, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по 1/6 частині від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Після присудження аліментів у нього змінився сімейний стан. 12 квітня 2022 року він знову одружився з ОСОБА_2 , окрім того у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_9 . Дружина перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку та разом з трьома дітьми перебуває на повному його утриманні.

Факт одруження та народження ще однієї дитини свідчить не лише про зміну його сімейного стану, а й про зміну його матеріального становища, що теж є підставою для зменшення розміру аліментів, так як на даний час він зобов`язаний утримувати дружину та ще одну дитину. Він є батьком п`ятьох дітей, які мають право на однакове утримання. Зазначені обставини унеможливлюють сплату ним аліментів у попередньо визначених розмірах.

В даний час він працює трактористом-машиністом у ТОВ «Інтер», отримує заробітну плату, однак не має достатніх доходів для сплати аліментів, які визначені судовими рішеннями Ічнянського районного суду Чернігівської області по справах № 733/608/13-ц,№733/2524/13-ц та №733/107/16-ц в загальному розмірі 2/3 частини від його доходу. Крім того його дружина, ОСОБА_2 , ніде не працює та доходів не має, тому утримання трьох дітей здійснюється тільки за рахунок заробітної плати позивача.

Представник позивача адвокат Сакун І.А. через канцелярію подала заяву про розгляд даної справи без її участі та участі позивача ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи без неї, проти позову не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась , надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 та вважає, що зменшення розміру сплачуваних аліментів порушить права та інтереси її неповнолітніх дітей та їх права на достатній рівень матеріального забезпечення та нормальний розвиток.

Враховуючи, що сторони не заперечують щодо розгляду справи у їх відсутності, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті ,суд ухвалив про розгляд справи у відсутності позивача ОСОБА_1 та відповідачок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Виходячи з аналізу змісту ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого листа №733/608/13-ц від 28 березня 2013 року, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З 02 березня 2013 року по 23 лютого 2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_6 , котрий рішенням Ічнянського районного суду від 05 лютого 2016 року було розірвано. В період спільного проживання у них народилось двоє синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно виконавчого листа №733/2524/13-ц від 31 грудня 2013 року, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по 1/6 частині від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно виконавчого листа №733/107/16-ц від 05 лютого 2016 року, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по 1/6 частині від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Після присудження аліментів у нього змінився сімейний стан. 12 квітня 2022 року він знову одружився з ОСОБА_2 , окрім того у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_9 . Дружина перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку та разом з трьома дітьми перебуває на повному його утриманні.

В даний час позивач працює трактористом- машиністом, отримує заробітну плату. Фактично позивач сплачує 66,7% на чотирьох дітей, а відповідно до ч.3 ст.70 "Про виконавче провадження" за якими розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%.

Зазначені обставини встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, копією паспорта громадянина України , № НОМЕР_1 від 16 лютого 2018 року, копією картки платника податків витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, актом обстеження на предмет фактичного місця проживання осіб від 30 листопада 2022 року , копіями свідоцтв про народження ОСОБА_4 ОСОБА_4 , ОСОБА_11 ОСОБА_8 ОСОБА_7 , копією рішення №2507/1601/2012 р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копією рішення №733/106/16-ц від 05 лютого 2016 р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 12 квітня 2022 року., довідкою про отримання допомоги на ОСОБА_11 , довідкою про доходи ОСОБА_1 від СТОВ «Інтер», копіями виконавчих листів та постановами про відкриття виконавчого провадження.

Частиною першою статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки 12.04.2022 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 , в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_9 та останні на даний час перебувають на його утриманні, оскільки дружина доходів не отримує, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалі справи, ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження зміни (погіршення) його майнового стану після стягнення з нього аліментів на підставі рішень Ічнянського районного суду Чернігівської області , зокрема після укладення шлюбу та народження ІНФОРМАЦІЯ_6 сина ОСОБА_9 .

Суд звертає увагу, що сам по собі факт укладення ОСОБА_1 нового шлюбу і народження в ньому іншої дитини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дитини від попереднього шлюбу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, від 09.09.2021 у справі №554/3355/20.

Суд також не приймає посилання позивача щодо перебування на його утриманні непрацездатної дружини ОСОБА_2 , оскільки даний факт не підтверджений матеріалами справи. Зокрема, позивач не надав суду доказів, які б свідчили, що ОСОБА_2 не отримує жодних доходів, оскільки навіть перебуваючи у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, матір не позбавлена можливості отримувати дохід, який використовуватиметься на потреби сім`ї. Окрім того отримувані аліменти на двох дітей від ОСОБА_1 теж ідуть на потреби сім`ї.

Натомість, позивач будучи здоровою, працездатною особою, не позбавлений можливості працювати та отримувати належний дохід, який надасть можливість виконувати обов`язок щодо утримання дитини.

Позивач не надав суду достатніх доказів тяжкого матеріального становища. Той факт, що у позивача збільшились витрати на утримання дружини, яка не працює та новонародженої дитини не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати дітей, батьком яких він є.

Відтак суд вважає, що розмір аліментів визначний рішеннями Ічнянського районного суду Чернігівської області від 28.03.2013 року у справі №733/608/13-ц, від 31.12.2013 року у справі № 733/2524/13-ц та від 05.2.2016 року у справі №733/107/16-ц відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, у зв`язку із зміною сімейного стану позивача ОСОБА_1 без належного підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітніх дітей та суперечитиме їх інтересам.

Водночас, зміна матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо. Ці обставини підлягають належному доказуванню.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши й оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а тому позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК, ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 23 січня 2023 року.

Суддя А. В. Вовченко