Справа № 367/2937/22
Провадження №2/367/2375/2023
20 січня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Линника В.Я.,
з участю секретаря Балинської О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач обґрунтовує тим, що 25.05.2020 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір у вигляді заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно із якою, Банк встановив клієнту кредит у сумі 12 300,00 грн, процентну ставку за користування кредитними коштами визначена в розмірі 0,001 % річних, щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредиту 3,2% від залишку використаної заборгованості за кредитом.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві, просив здійснювати розгляд без виклику сторін.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частково задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відповідачем було підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) до умов договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між Банком та Клієнтом (а.с.5-6).
За умовами договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 на який встановлено кредит в гривнях, на умовах користування кредитом відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Пунктом 4.1 заяви про приєднання від 25.05.2020 р. визначено, що шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору клієнт беззастережно приєднується до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка, розміщена на офіційній сторінці банку та укладає з банком договір, який є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до пункту 4 вказаної заяви, відповідач підтверджує, що проставлянням власноруч свого підпису на заяві він підтвердила клопотання на отримання кредиту, та усвідомлення того, що укладає договір в повному обсязі з урахуванням всіх його складових, зокрема договору банківського рахунку, договору банківського вкладу (депозиту), кредитного договору, умови яких викладені в основній частині договору. Також засвідчує підписання паспорта споживчого кредиту та таблиці сукупної вартості кредиту, які розміщені на офіційному сайті банку. Погоджується, що заява про приєднання та додатки до договору, зокрема умови розміщення депозитів фізичними особами, умови користування кредитною лінією, паспорт споживчого кредиту, таблиця сукупної вартості кредиту, тарифи та інші види заяв/повідомлень, встановлені банком, використання яких передбачене умовами договору, складають єдиний документ договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підтверджує, що ознайомлений з умовами користування кредитною лінією, паспортом споживчого кредиту, таблицею загальної вартості кредиту.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Державний ощадний банк України»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Разом з тим, у заяві позичальника від 25.05.2020 р. процентна ставка не зазначена.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на ДКБО, паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості Кредиту для споживача.
При цьому, позивачем не було надано до суду паспорта споживчого кредиту, на підставі якого визначається річна процента ставка та матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей ДКБО, таблиця обчислення загальної вартості Кредиту для споживача, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до ДКБО в АТ «Державний ощадний банк України», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки ДКБО з додатками, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим же позивачем у період з часу виникнення спірних правовідносин та до моменту звернення до суду із вказаним позовом.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання банківських послуг в АТ «Державний ощадний банк України», відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії за розрахунково-касове обслуговування, посилання Банку на типовий ДКБО, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно з ч. 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем правила надання банківських послуг АТ «Державний ощадний банк України», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, адже лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Отже, на думку суду, типовий ДКБО в АТ «Державний ощадний банк України», що розміщений на офіційному сайті банку, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.05.2020 р. шляхом підписання заяви, оскільки він не містить підпису відповідача.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за нарахованими відсотками та РКО за користування кредитом в розмірі 2240,99грн., втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 13,85 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту у розмірі 27,24 грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати позивачу у заяві від 25.05.2020 р.
Тому враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повній мірі в добровільному порядку АТ «Державний ощадний банк України» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми грошових коштів.
Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).
За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2232,90 грн.
На підставі викладеного, керуючись 207, 530, 526, 549, 554, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 83, 89, 141, 206, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -
Здійснити розгляд справи заочно, за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь АТ «Державний ощадний банк України» судові витрати в розмірі 2232,90 грн. (дві тисячі двісті тридцять дві гривні 90 копійок).
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В.Я. Линник