Провадження № 2/357/3346/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2017 року, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, що призвело до конфліктних ситуацій, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння і довіра, втрачені почуття, внаслідок чого збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просила суд шлюб між ними розірвати, а також, оскільки відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, - просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини, у poзміpi 1 / 4 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 12.10.2023 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленям учасників справи. (а.с.17).

Позивач в судовому засіданні позов підтримала позовні вимоги.

Відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, а в частині стягнення аліментів позов визнав частково, повідомивши суд, що від попереднього шлюбу має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій добровільно надає фінансову допомогу шомісяця в сумі 2500 грн.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони 16.06.2017 року зареєстрували шлюб, у Білоцерківському міськрайонному відділі ДРАЦС ГТУЮ в Київській області, актовий запис № 615, від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене пітверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, відповідач застосовує фізичну силу до дружини, ображє, відібрав мобільний телефон та не повернув, має ключі від квартири тещі, без попереджень проник в цю квартиру, внаслідок чого позивач була наляканою, зверталася до поліції. З серпня 2023 року позивач з дитиною переїхала проживати до квартирі своєї матері. Позивач категорично не бажає відновлювати стосунки з ОСОБА_2 , зазначає, що її рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве.

Відповідач ствердив обставини справи, повідомив, що більше трьох місяців не проживає однією сім`єю з позивачем, але мав намір помиритися,з дружиною тому і зайшов без дозволу до квартири тещі, а наразі примирення не можливе, погодився на розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача.

Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного.

Позивач зазначає, що син ОСОБА_3 проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, а батько дитини, ОСОБА_2 , ухиляється від утримання сина, не надає належної матеріальної допомоги своїй дитині. Позивач зазначила, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дитині на рівні 1 /4 частини з усіх видів свого заробітку (доходу), що відповідає звичним потребам дитини, оскільки ОСОБА_2 працездатний, має дохід.

Позивач повідомила, що обізнана про наявність у відповідача диини від попереднього шлюбу, але позивач ствердила, що проживаючи з 2017 року з відповідачем однією сім`єю, ОСОБА_2 ніколи не надавав фінансової допомоги дитині від попереднього шлюбу, та позивачу нічого не відомо про матеріальне утримання доньки ОСОБА_6 .

Відповідач суду пояснив, що розмір аліментів на сина ОСОБА_3 має становити меншу частку ніж - 1/4 частину, бо відповідач добровільно надає матеріальну допомогу доньці ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти передає щомісяця через своїх батьків.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як вказує ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На стягнення аліментів має право той з батьків на чиєму утриманні перебуває дитина.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач перебуває у працездатному віці, проживає окремо від дитини, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечив, але надав докази, що має ще дитину від попереднього шлюбу. Однак, під час розгляду даної справи не знайшла підтверджнення та обставина, що відповідач утримує доньку від попереднього шлюбу, оскільки відповідач не надав суду жодних належних та достовірних доказів в підтвердження своєї позиції. Надане відповідачем свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не є безперечним та належним доказом в пітвердження факту перебування дитини на утриманні відповідача та оплату ним щомісяця 2500 грн. При цьому відповідач не подавав клопотання про допит свідків чи залучення в якості третьої особи матір дитини ОСОБА_4 . Також, відсутні докази, що сума 2500 грн. становить 1/ 6 частину всіх видів доходу відповідача, а отже, позиція відповідача щодо визначення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/ 6 частини від всіх видів доходу є необгрунтовано, оскільки діти позивача від обох шлюбів є рівними в своїх правах на отримання аліментів від батька.

Суд надає першочергове значення інтересам дитини, та в даній справі враховує, що позивач з дитиною проживають в квартирі матері позивача, ОСОБА_1 утримує малолітнього сина, а відповідач є працездатним та не надав жодного належного і допустимого доказу в підтвердження своєї участі в утриманні інших осіб.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає до задоволення та слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього сина в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на дитину.

Також, суд вважає за можливе роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них (ст. 192 СК України).

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Згідно ст. 141 ЦПК України на корисить позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « ОСОБА_7 ».

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 180-183,191 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 16.06.2017 року Білоцерківським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Київській області, актовий запис № 615 - розірвати

Після розірвання шлюбу прізвище позивача - « ОСОБА_7 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.10.2023 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в сумі 1073 грн. 60 коп. (тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в дохід держави судові витрати по справі в сумі 1073 грн. 60 коп. (тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів на дитину, підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 / адреса реєстрації: АДРЕСА_2 /

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 / адреса реєстрації: АДРЕСА_1 /

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 14.11. 2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола