Справа № 274/4561/23 Провадження № 2/0274/1247/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
09.11.23 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
простягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 52 285,00 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів, сплачує інколи та не в повному розмірі.
ОСОБА_2 позов визнав, про що подав заяву від 09.11.2023 р.
Судом з`ясовано, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.11.2014 р. у справі № 274/5729/14-ц було вирішено, зокрема, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 550,00 грн. щомісячно, починаючи з 16.10.2014 р. і до повноліття сина, рішення набрало законної сили 08.12.2014 р. (а. с. 7).
З довідки-розрахунку також вбачається, що з травня 2016 р. по серпень 2020 р. включно ОСОБА_2 аліментів не сплачував, у вересні 2020 р. частково сплатив заборгованість у розмірі 38 547,59 грн. та жовтня 2020 р. по квітень 2023 р. включно ОСОБА_2 аліментів у будь-якому розмірі взагалі не сплатив.
Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з частиною першою пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
ОСОБА_2 не подав доказів, які б вказували, що заборгованість з аліментів виникла в нього за відсутності його вини, а, як вказано вище, визнав позов.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що ОСОБА_1 має право на стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
За розрахунком, здійсненим ОСОБА_1 , розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2014 р. по квітень 2023 р. включно, є більшим 100 % заборгованості 52 285,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_2 має спалити ОСОБА_1 неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів за період з жовтня 2014 р. по квітень 2023 р. у розмірі 52 285,00 грн., що становить 100% заборгованості.
Частиною другою статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
ОСОБА_2 не подав доказів, які б дозволяли Суду встановити його матеріальний і сімейний стан, та врахувати ці обставини при розгляді справи, а, як зазначало вище, позов визнав, що вказує на те, що його матеріальний та сімейний стан дозволяє йому сплатити неустойку (пеню) у розмірі, у якому просить ОСОБА_1 52 285,00 грн.
Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах законодавства України, визнання ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, зважаючи на статтю 206 Цивільного процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню.
На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору у розмірі 536,80 грн.
Керуючись статтями 141, 206, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2014 р. по квітень 2023 р. включно у розмірі 52 285,00 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут