Справа № 303/4123/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лешанич Леся Вікторівна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2023 року (повний текст рішення складено 24.02.2023, головуючий суддя Куцкір Ю.Ю.) у справі № 303/4123/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Державна Архітектурно-будівельна інспекція України в особі Державної Архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про зобов`язання провести демонтаж самочинного будівництва з приведенням зазначеного горища в попередній стан, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 - до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Мукачівської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Державна Архітектурно-будівельна інспекція України в особі Державної Архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про зобов`язання провести демонтаж самочинного будівництва з приведенням горища в попередній стан.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2013.

Відповідачка ОСОБА_1 є власником суміжної квартири АДРЕСА_2 .

Над квартирами сторін знаходиться горище спільного користування співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідачка ОСОБА_1 без згоди інших мешканців, без проектної документації на початок будівельних робіт, реконструювала свою квартиру за рахунок частини горища спільного користування, здійснивши самочинне будівництво над квартирою позивачки.

Позивач зазначала, що такі дії відповідачки порушують її права як співвласниці багатоквартирного будинку, вона позбавлена можливості користуватися частиною горища, що знаходиться над її квартирою для власних потреб та внаслідок самочинного будівництва псується квартира позивачки. Починаючи з весни 2014 року на стелі і стінах кімнат квартири позивачки, які розташовані під мансардною частиною спірної надбудови, яку здійснила ОСОБА_1 , наявні сліди намокання.

Попередні власники квартири АДРЕСА_3 , яку придбала ОСОБА_2 , у розмові повідомили позивачці, що вони не давали дозвіл відповідачці на будівництво мансардного приміщення над своєю квартирою.

Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності державних будівельних норм, стандартів і правил від 05.05.2014 встановлено, зокрема, що у квартирі позивачки сліди від замокання стелі та стіни; у приміщенні горища зрізано дерев`яну частину стропильної конструкції даху; відсутність можливості потрапити на горище частково над приміщенням квартири АДРЕСА_3 внаслідок встановлення відповідачкою дверей.

ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_1 не надавала проектно-технічну документацію на реконструкцію власної квартири та дозвіл на проведення будівельних робіт.

Позивачка вказувала, що вона не має можливості потрапити на горище і усунути причини намокання стелі та стін. Будівництво відповідачкою мансардного поверху над квартирою позивачки здійснено без її згоди та без згоди попередніх власників квартири АДРЕСА_3 , всупереч закону, нехтуючи інтересами інших співвласників будинку, з повним безвідповідальним ставленням до безпеки людей. Відповідач самовільно захопила спільну сумісну власність площу горища багатоквартирного будинку, провівши його перебудову.

Позивачка також вказувала, що позбавлена можливості опалювати свою квартиру пічним опаленням, оскільки відсутня тяга у димоході, так як відповідачка незаконною надбудовою пошкодила димоходи та вентиляційні шахти, внаслідок чого це може призвести до отруєння чадним газом та до пожежі всього будинку.

При неодноразових виїздах комісій ОСОБА_1 жодного разу не надала наявну у неї технічну документацію для перевірки.

Оскільки попередні власники квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не давали відповідачці ОСОБА_1 згоди на прибудову мансардних приміщень над їхньою квартирою АДРЕСА_3 , будівництво здійснено без одержання дозволу на виконання будівельних робіт, тому таке будівництво вважається самовільним.

Посилаючись на дані обставини та уточнивши позовні вимоги (а.с. 105-106 т. 1), ОСОБА_2 остаточно просила суд зобов`язати ОСОБА_1 провести демонтаж самочинного будівництва на горищі будинку над квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з приведенням зазначеного горища в попередній стан.

Короткий зміст позовних вимог третьої особи

У вересні 2019 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом, зазначивши позивачем ОСОБА_2 , відповідачем ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, у якому просила зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати замки на дверях, які ведуть до горища спільного користування над квартирою АДРЕСА_3 та підвального приміщення з приведенням зазначеного підвального приміщення в попередній стан (а.с. 79-87 т.1).

Позовні вимоги третьої особи мотивовано тим, ОСОБА_3 є дочкою відповідачки ОСОБА_1 , проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , несе витрати на утримання цього майна та матері, котра через тяжку хворобу не працює.

Вказувала, що пред`явленим ОСОБА_2 позовом порушуються права, інтереси та обов`язки ОСОБА_3 . Позивачка ОСОБА_2 оспорює право власності та користування допоміжними приміщеннями горищем, яке на думку ОСОБА_3 після укладення правочину заяви-дозволу на облаштування мансардного приміщення від 15.06.2006 не належать ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності та на даний час це вже мансардне приміщення ОСОБА_1 , в якому тільки потрібно зробити внутрішні та зовнішні роботи та здати в експлуатацію.

Натомість, позивачка ОСОБА_2 для своїх потреб здійснила захоплення 1/3 їх підвального приміщення, здійснила самочинно його реконструкцію, розібрала існуючі перегородки та кудись поділа її особисті речі. Такі дії позивачки порушують права ОСОБА_3 (дочки ОСОБА_1 ), як співкористувача підсобних приміщень багатоквартирного будинку, вона позбавлена можливості користуватися частиною свого підвального приміщення, яка була викуплена попередніми власниками та свідчить про розподіл підвального приміщення. ОСОБА_2 відмовляється добровільно відновити становище, яке існувало до того, як придбала квартиру. Сходова клітина захаращена побутовими відходами від реконструкції квартири ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_2 має у особистому користуванні приблизно 100 м.кв. горища, доступ до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не дає, самовільно захопила спільну сумісну власність площу горища будинку, з якого є вихід на дах для ремонтних робіт та доступ до усіх коминів будинку. ОСОБА_2 позбавила єдиної можливості потрапити на дах, пошкодила ручку на вікні мансардного приміщення, з якого є можливість зручно потрапити на дах та з якого було зроблено двері для виходу на дах для ремонтників. Із серпня 2013 року позивачка ОСОБА_2 у квартирі не проживає. У разі потреби потрапити на дах у них не має можливості.

Посилаючись на дані обставини, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 просила суд зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати замки на дверях, які ведуть до горища спільного користування над кв. АДРЕСА_3 та підвального приміщення з приведенням зазначеного підвального приміщення в попередній стан.

10.01.2020 третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 подала заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 179-180 т.1), в якій зазначивши відповідачем ОСОБА_2 , просила позовну вимогу в частині зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати замки на дверях, які ведуть до горища спільного користування над кв. АДРЕСА_3 - змінити та зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати будь-які конструкції, які перешкоджають потрапити на горище спільного користування над кв. АДРЕСА_5 .

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2023 позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 провести демонтаж самочинного будівництва на горищі будинку над квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з приведенням зазначеного горища в попередній стан.

У задоволенні позову з уточненими позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення суду подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лешанич Л.В. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 має право на власний розсуд використовувати належне їй майно, відповідно до ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України. До заяви на отримання дозволу на реконструкцію квартири з облаштуванням мансардного приміщення до виконкому Мукачівської міської ради ОСОБА_1 було надано дозвіл сусідів. Також у червні 2006 року ОСОБА_1 отримала нотаріальну згоду від власників квартир у буд. АДРЕСА_6 , у якій зокрема попередні власники квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повідомляли, що надають дозвіл на реконструкцію та добудову мансардних приміщень належних громадянці ОСОБА_1 . У 2006 році була отримана довідка від Головного управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства в якій зазначено, що на той час у них у наявності є весь пакет необхідних, передбачених діючим законодавством документів для отримання дозволу на проведення будівельних робіт. Дозвіл на початок будівельних робіт за №110 від 12.03.2008 був виданий у зв`язку з поданням ОСОБА_1 повного пакету документів. Вказує, що позивачка ОСОБА_2 придбала квартиру у 2013 році, а правочин нотаріальна заява про згоду співвласників допоміжних приміщень щодо розпорядження спільним майном складено раніше - 15.06.2006. На думку скаржниці, оскільки було укладено письмовий правочин від 15.06.2006 згода попередніх власників квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , тому ОСОБА_2 не є співвласником спірної частини горища, яке реконструйоване ОСОБА_1 у мансардне. У зв`язку з цим вважає, що права ОСОБА_2 не порушені, а предмет спору відсутній.

21.08.2023 ОСОБА_1 подала до апеляційного суду письмовий документ під назвою «додаткові підстави до задоволення апеляційної скарги» (а.с. 170 т. 4), в якому зокрема зазначала, що висновок експерта від 15.07.2021 є неналежним та недостовірним доказом, не містить підтвердження факту порушення прав позивачки; ОСОБА_2 не є співвласником спірної частини горища, яке реконструйоване ОСОБА_1 у мансардне; у даній справі відсутній предмет спору, оскільки ОСОБА_2 має у володінні іншу частину горища площею майже 100 кв.м., може здійснювати будь-які ремонтні роботи; вважає, що показання свідка ОСОБА_5 (про те, що дозвіл було надано ОСОБА_1 на реконструкцію саме над належною ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_7 та свідку нічого не відомо про розподіл горища над квартирою АДРЕСА_3 ) не можна рахувати належним і допустимим доказом, оскільки показання отримані з порушенням норм цивільного законодавства; так ОСОБА_5 підписала заяву від 15.06.2006 про згоду на реконструкцію та добудову мансардних приміщень належних ОСОБА_1 , а тому заперечення нею факту вчинення правочину не може стверджуватися показаннями такого свідка; на думку скаржниці з моменту підписання іншими співвласниками заяви від 15.06.2006, ОСОБА_1 набула право розпоряджатися на свій розсуд частиною горища, що реконструйоване нею у мансардне; вказує, що протягом розгляду справи ОСОБА_2 здійснила реконструкцію власної квартири АДРЕСА_3 під окрему житлову квартиру та належне їй приміщення стоматологічного кабінету № 3-А; зазначає, що незначна частина мансардного приміщення відповідачки знаходиться саме над стоматологічним кабінетом, а тому вважає, що відсутній предмет спору; посилається на те, що сім`ї відповідачки ОСОБА_1 позивачка ОСОБА_2 здійснює перешкоди в користуванні частиною горища, яка розташована над власністю позивачки ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 вказує, що здійснює будівництво своєї мансарди без порушень будівельних норм і правил, без відхилення від проекту, за наявності всіх дозвільних документів; також ОСОБА_1 посилалася на те, що є інвалідом ІІ групи, звільняється від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому сплачений позивачкою судовий збір за подання позовної заяви слід компенсувати за рахунок держави.

Колегія суддів зазначає, що вищевказаний письмовий документ під назвою «додаткові підстави до задоволення апеляційної скарги» за своїм змістом є доповненням до апеляційної скарги, яке подано ОСОБА_1 21.08.2023 з пропуском строку передбаченого ч. 1 ст. 364 ЦПК України. Так, відповідно до приписів частини першої та другої статті 364 ЦПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, має право її доповнити чи змінити протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни. Крім того, за змістом ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Оскільки ОСОБА_1 не надала докази надсилання копій відповідних доповнень до апеляційної скарги іншим учасникам справи, доповнення до апеляційної скарги подано з пропуском строку передбаченого ч. 1 ст. 364 ЦПК України, тому апеляційний суд, відповідно до частини другої статті 364 ЦПК України не враховує такі доповнення.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Виконавчий комітет Мукачівської міської ради подав 26.06.2023 клопотання про розгляд справи без участі його представника, а вирішення справи по суті спору залишив на розсуд суду.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції та явки учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Мотивувальна частина рішення

Заслухавши суддю-доповідача, позицію сторін, їх представників та третьої особи із самостійними вимогами, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право власності є непорушним.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Аналогічне передбачено ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

При цьому в ч.ч.1, 2 ст. 369 ЦК України зазначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У Рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, а отже, у їхню власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду. При цьому допоміжні приміщення, відповідно до п.2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», стають об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. У зв`язку з зазначеним Конституційний Суд України у своєму Рішенні зробив висновок про те, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. При цьому питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Відповідно до вимог ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі наданій йому для використання як єдиного цілого - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 31.08.2013, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша А.М., укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , остання придбала квартиру АДРЕСА_1 . Право приватної власності на вказану квартиру підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2013 (а.с. 9-11, а.с. 12-13 т. 1).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.01.2004, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , остання купила квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 68 т.1).

Згідно інформаційної довідки, виданої КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» № 362 від 02.02.2016, квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.01.2004, належить одноосібно відповідачу ОСОБА_1 (т. 1а.с. 31-34, https://reyestr.court.gov.ua/Review/88538332).

Над квартирами сторін знаходиться горище спільного користування співвласників багатоквартирного будинку.

Встановлено, що раніше у лютому 2016 року ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю.

Позовні вимоги ОСОБА_2 були мотивовані тим, що ОСОБА_1 , яка за відсутності всіх необхідних дозвільних документів здійснила будівництво мансардного поверху не лише над своєю квартирою, а й над її квартирою. Навесні 2014 року в її квартирі на стелі та стінах з`явилися сліди намокання в тому місці, де ОСОБА_1 провела реконструкцію горища. При цьому потрапити на горище і усунути причини намокання немає можливості, оскільки відповідачка ОСОБА_1 встановила дверний блок і двері, які зачинила на замок. ОСОБА_2 просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_1 та членів її родини демонтувати замки дверей, розташованих на площадці спільного користування, для виходу на горище будинку АДРЕСА_6 та надати вільний доступ до вказаного горища.

За результатом розгляду цього спору ухвалено заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2016 у справі № 303/883/16-ц, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково (а.с. 56-59 т. 2, https://reyestr.court.gov.ua/Review/56411855).

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди в користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати замки дверей, розташованих на площадці спільного користування, для виходу на горище будинку АДРЕСА_6 та надати вільний доступ до горища будинку АДРЕСА_6 , розташованого над квартирою АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Отже, цим заочним рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 чинила перешкоди в користуванні горищем будинку АДРЕСА_8 , обмежувала право позивачки ОСОБА_2 як власника квартири АДРЕСА_1 , чинила перешкоди в користуванні та володінні майном, що перебуває у спільній сумісній власності.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

ОСОБА_1 заочне рішення суду не оскаржувала.

Постановою державного виконавця Мукачівського міського відділу ДВС від 24.05.2016 було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2/303/711/16, виданого на виконання оскаржуваного рішення суду (а.с. 36 т. 1).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2016.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.02.2020 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2016 закрито (а.с. 60-62, т. 2, https://reyestr.court.gov.ua/Review/88538332).

Суд апеляційної інстанції мотивував ухвалу про закриття апеляційного провадження тим, що:

- ОСОБА_3 не є співвласником квартири АДРЕСА_2 ;

- відповідачем у даній справі було зазначено лише ОСОБА_1 . Оскаржуваним рішенням зобов`язано лише ОСОБА_1 демонтувати замки дверей, розташованих на площадці спільного користування, для виходу на горище будинку АДРЕСА_6 та надано вільний доступ до горища будинку, розташованого над квартирою АДРЕСА_3 ;

- постановою державного виконавця Мукачівського міського відділу ДВС від 24 травня 2016 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/303/711/16, виданого на виконання оскаржуваного рішення суду;

- заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 березня 2016 року питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_3 не вирішувалось, що є підставою для застосування положень пункту 3 частини другої статті 362 ЦПК України.

Ухвалою Верховного суду від 06.09.2021 касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 13.02.2020 залишено без змін (а.с. 63-64 т. 2, https://reyestr.court.gov.ua/Review/99521931).

Також встановлено, що іншим рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13.02.2015 у справі № 303/7827/15-ц , залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 29.01.2020, позов ОСОБА_2 задоволено (а.с. 16 т. 2, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87417135).

Зобов`язано виконавчий комітет Мукачівської міської ради Закарпатської області надати ОСОБА_2 містобудівні умови та обмеження на реконструкцію зі зміною функціонального призначення власної квартири АДРЕСА_1 без згоди ОСОБА_1 власника квартири АДРЕСА_2 .

Цими судовими рішеннями встановлено, що у вересні 2014 року позивачка ОСОБА_2 зверталася до виконавчого комітету Мукачівської міської ради із заявою про надання містобудівних умов і обмежень на реконструкцію власної квартири АДРЕСА_3 із зміною функціонального призначення з метою організації лікувального кабінету в частині власної квартири і позивачка надала до заяви нотаріально засвідчені згоди власників суміжних квартир ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради було відмовлено позивачу в отриманні містобудівних умов, так як не було дано згоду всіх співвласників будинковолодіння, а саме ОСОБА_1 , що стверджується листом від 25.09.2014 за №34.

Суди двох інстанцій дійшли висновків, що відмова ОСОБА_1 , як власника суміжної квартири надати нотаріально засвідчену згоду на проведення реконструкції в квартирі позивача ОСОБА_2 зі зміною функціонального призначення є необґрунтованою і такій зміні підлягають приміщення квартири позивача ОСОБА_2 та не стосуються приміщень та споруд загального користування.

Таким чином, надання ОСОБА_2 містобудівних умов та обмежень на реконструкцію квартири АДРЕСА_3 із зміною функціонального призначення з метою організації лікувального кабінету стосувалося виключно приміщень належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3 .

З наданих до справи матеріалів вбачається, що відповідно до Архівного витягу із рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області від 23.06.2005 №158 «Про індивідуальне будівництво» вбачається, що громадянці ОСОБА_1 (проживає по АДРЕСА_9 ) дозволено реконструкцію власної (згідно договору купівлі-продажу від 15.01.2004, реєстр №1-227) квартири АДРЕСА_2 з переплануванням та організацію мансардних приміщень над квартирою. Проектну-технічну документацію виготовити та погодити в установленому порядку. Після завершення будівництва забудовнику оформити акт прийняття будинку в експлуатацію в установленому порядку (а.с. 66 т.1).

Зі змісту цього рішення слідує, що ним було дозволено ОСОБА_1 здійснити реконструкцію належної їй квартири АДРЕСА_7 з переплануванням та організацією мансардних приміщень саме над квартирою АДРЕСА_7 .

Таке рішення не містить дозволу на організацію мансардних приміщень над чужою квартирою АДРЕСА_3 .

Відповідно до заяви від 15.06.2006 посвідченої приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., громадяни ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 повідомили, що надають дозвіл на реконструкцію та добудову мансардних приміщень належних ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 і стверджують той факт, що вони не заперечували проти реконструкції в січні 2004 року (а.с. 90 т.1).

Колегія суддів зазначає, що вказана заява від 15.06.2006 не містить згоди колишніх власників квартири АДРЕСА_3 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ) на добудову ОСОБА_1 мансардного приміщення на горищі над квартирою АДРЕСА_3 , тобто не містить домовленостей співвласників чи згоди щодо розпорядження горищем над квартирою АДРЕСА_3 .

При цьому, судова колегія враховує, що свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні в суді першої інстанції надала показання, що вона раніше була співвласником квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира разом із іншими співвласниками була продана ОСОБА_2 . Також ОСОБА_5 зазначила, що їй нічого не відомо про розподіл горища над її колишньою квартирою АДРЕСА_3 . Так, дійсно, нею та іншими мешканцями будинку було надано дозвіл на реконструкцію ОСОБА_1 над належною їй квартирою, тобто над квартирою АДРЕСА_7 .

Актом обстеження будинковолодіння АДРЕСА_8 від 30.08.2011 встановлено, що на звернення №1109/01-10 від 02.08.2011 та на звернення до міського голови Г-2920/01-в від 01.08.2011 громадянки ОСОБА_5 щодо законності встановлення дверного блоку на площадці спільного користування виходу на горище громадянкою ОСОБА_1 власницею квартири АДРЕСА_10 , в приміщенні 1-8 виявлені сліди замокання в місці примикання суміжної квартири АДРЕСА_7 . З візуального огляду сліди замокання виникли давно (а.с.27-28 т.1).

Актом обстеження будинковолодіння АДРЕСА_11 від 05.03.2012 встановлено, що на звернення №122/09-14а від 06.02.2012 громадянки ОСОБА_5 щодо законності перепон в користуванні частини горища над власною квартирою оглянуто горище, перевірені документи у власниці кв. АДРЕСА_7 , проведена фото фіксація. На момент роботи комісії будівельні роботи не проводились. З візуального обстеження та акту обстеження від 30.08.2011 нові будівельні роботи не проводились, окрім встановлення метало пластикових вікон. Зафіксовано вирізано розпірну балку під крокв`яною ногою для облаштування дверного отвору. На прохання до власниці громадянки ОСОБА_1 про обстеження приміщень в піддаховому просторі комісії було відмовлено. Власниця квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_1 мотивує відмову доступу відсутністю автора проекту та наполягає про встановлення автора проекту (а.с.29-30 т.1).

Згідно листа №7/7-270 від 05.03.2012 начальника Інспекції ДАБК у Закарпатській області В.Коблика встановлено, щодо перешкод громадянці ОСОБА_5 у вільному доступі до горища над власною квартирою, які виникли в результаті реконструкції, проведеної ОСОБА_1 по АДРЕСА_4 , розглянуто комісійно, з виходом на місце. На момент роботи комісії будівельні роботи не проводились. Оглянуто домоволодіння, перевірено документи власників квартир, зроблена фото фіксація об`єкту, складено акт обстеження (а.с.52 т.1).

Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 05.05.2014 встановлено, що з візуального огляду в приміщенні 3-2 квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , спостерігаються сліди від замокання стелі та стіни. Потрапити в мансардне приміщення над квартирою АДРЕСА_7 та частково над приміщенням квартири АДРЕСА_3 не вдалося, у зв`язку з відсутністю власниці квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_1 . Зі слів власниці квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 в приміщенні 3-2 квартири АДРЕСА_3 відсутня тяга в кафельній пічці. Зафіксовано також встановлені двері на сходовій клітці, що веде до мансардного поверху квартири АДРЕСА_7 та горища над квартирою АДРЕСА_3 . Зафіксовано, що в приміщенні горища зрізано ріг стропильної конструкції даху. Власниці квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_1 по АДРЕСА_6 , представити документи на квартиру АДРЕСА_7 та проектно-технічну документацію на реконструкцію квартири та дозвіл на проведення будівельних робіт в 10-ти денний термін в інспекцію ДАБК для перевірки (а.с. 20-26 т.1).

Відповідно до листа №Ц-3367/07-16 від 07.11.2018 заступника міського голови Е.Барчій, адресованого ОСОБА_2 , встановлено, що реконструкція кв. АДРЕСА_2 проводиться громадянкою ОСОБА_1 , власницею квартири, згідно дозволу на початок будівельних робіт №110 від 12.03.2008, затвердженого проекту, розробленого на підставі рішення Мукачівського міськвиконкому №158 від 23.06.2005. Наразі будівельні роботи припинені, зі слів громадянки ОСОБА_1 , через брак коштів та судових справ між попередніми власниками квартири, а тепер із ОСОБА_2 (а.с. 37 т.1).

Таким чином, ОСОБА_1 не завершено реконструкцію власної квартири АДРЕСА_7 з добудовою над нею мансардних приміщень, не введено відповідні приміщення до експлуатації.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, посилання ОСОБА_1 на те, що вона стала власником мансардного приміщення (у площі та конфігурації, що фактично нею збудована, у тому числі частково над чужою квартирою АДРЕСА_3 ) після підписання заяви-згоди від 15.06.2006, якою сусідами ( ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) було надано дозвіл на реконструкцію ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального права.

Крім того,як зазначено вище, така заява від 15.06.2006 не містить згоди власників квартири АДРЕСА_3 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ) на добудову ОСОБА_1 мансардного приміщення на горищі над квартирою АДРЕСА_3 , тобто не містить домовленостей чи згоди щодо розпорядження горищем над квартирою АДРЕСА_3 .

Відповідно до висновку експерта №497/07-21 від 15.07.2021 (а.с. 2-51 Т. 3) встановлено, що розроблена проектно-кошторисна документація по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Невідповідності полягають в наступному. Проектна документація розроблена в неповному складі. До складу проектної документації входить тільки три аркуші креслення, один з яких, на якому зображено план мансардних приміщень, відкориговано іншим аркушем проектної документації. В проекті окрім плану приміщень, фасадів та аксонометрії з дворового фасаду, інших ніяких креслень, розрахунків, текстової частини складено не було. Склад проектної документації не відповідає вимогам державних будівельних норм, правил і стандартів, що є чинними на даний час та що були чинними в період складання такої документації та виконання будівельних робіт. Проектна документація розробником не підписана та неоформлена у відповідності із діючими на той час стандартами. Проектна документація не пройшла комплексну державну інвестиційну експертизу і місцевими або ж галузевими (міжгалузевими) службами Укрінвестекспертизи не було надано по ній позитивного висновку комплексної державної експертизи. Не проведення комплексної державної експертизи проектної документації та неотримання від служби ОСОБА_12 позитивного висновку є істотним недоліком проектної документації.

Прийняті в проекті конструктивні рішення не забезпечують сейсмостійкість будівлі, що негативно впливає на можливість її безпечної та належної експлуатації. Проектом при будівництві мансардних приміщень не було передбачено виконання жодних антисейсмічних заходів. Зокрема не було передбачено улаштування антисейсмічного поясу, стіни було передбачено улаштувати різноконструктивними: частину стін було запроектовано улаштувати із силікатної цегли, частину - із глиняної цегли, частину - каркасно-дерев`яними із установленням утеплювача, а інші - із газобетонних блоків. Недотримання вимог сейсмічності в проектній документації є істотним недоліком проектної документації. Також недотримання вимог міцності конструкцій в проектній документації є істотним недоліком проектної документації. Недотримання вимог теплопровідності в проектній документації є істотним недоліком проектної документації.

Виконані будівельні роботи по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , не відповідають проектній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Невідповідності полягають в наступному. Виконані будівельні роботи не забезпечують сейсмостійкість будівлі, що негативно впливає на можливість й безпечної та належної експлуатації. При будівництві мансардних приміщень не було виконано жодних антисейсмічних заходів. Зокрема не було улаштовано антисейсмічний пояс, стіни було виконано різноконструктивними: частина стін була улаштована із силікатної цегли, частина - із глиняної цегли, частина - каркасно-дерев`яні із установленням утеплювача, а інші - із газобетонних блоків. Недотримання вимог сейсмічності є істотним порушенням, що істотно впливає на можливість експлуатації не тільки мансардних приміщень, а й будинку взагалі.

При виконанні будівельних робіт було допущено недоліки конструктивного характеру, які впливають на характеристики міцності окремих будівельних елементів та конструкцій. Зокрема це стосується дерев`яних балок перекриття другого поверху над квартирою АДРЕСА_7 та квартирою АДРЕСА_3 , на які було улаштовано конструкцію стіни мансардних приміщень з відступом від існуючої стіни у глиб будівлі на 35 см. Така балка згідно із складеним розрахунком не відповідає вимогам міцності згідно із будівельними нормами та правилами СНиП II-25-80 станом на той період, та згідно із ДБН В.2.6-161:2017 станом на даний час. Недотримання вимог міцності є істотним порушенням, що істотно впливає на можливість експлуатації не тільки мансардних приміщень, а й будинку взагалі. Також недотримання вимог теплопровідності є істотним порушенням, що істотно впливає на можливість експлуатації мансардних приміщень.

Будівництво за адресою: АДРЕСА_4 , є самочинним. Самочинність полягає в тому, що на виконання робіт по реконструкції квартири АДРЕСА_7 не було отримано дозвіл на виконання робіт, а також у виконанні будівельних робіт з істотним порушенням будівельних норм, правил і стандартів. Зокрема не відповідають вимогам міцності дерев`яні балки перекриття другого поверху, на які улаштовано передню фасадну стіни мансардної надбудови. Таке порушення є істотним, так як безпосередньо впливає на безпечну експлуатацію будівлі загалом. При виконанні робіт не було дотримано вимог сейсмічності будівлі. Зокрема не було улаштовано антисейсмічний пояс, і відповідно до нього не було закріплено ані мауерлати, ані сердечники, ані конструкції стін мансардних приміщень. На окремих мауерлатах вже спостерігається ефект кручення внаслідок його неналежного улаштування. Таке недотримання вимог державних будівельних норм є істотним, так як безпосередньо впливає на можливість безпечної експлуатації будівель.

Виконані будівельні роботи з улаштування конструкції окремих стін мансардних приміщень, квартири АДРЕСА_7 не відповідають вимогам теплопровідності. Зокрема цим вимогам не відповідає передня фасадна стіна та ліва бокова стіна мансардного поверху, конструкція яких є каркасно-дерев`яною, а також фрагменти стін дворового фасаду, що улаштовані з газобетонних блоків. Недотримання вимог теплопровідності є істотним порушенням, що істотно впливає на можливість експлуатації мансардних приміщень.

Також у дослідницькій частині висновку експерта №497/07-21 від 15.07.2021 експертом у ході огляду було встановлено, що надбудову здійснено не тільки в межах квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , а й в межах квартири АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_2 .

Також у ході огляду експертом встановлено, що будівельні роботи з улаштування мансардних приміщень не завершені. Не улаштовано водовідведення, з дахового покриття мансарди. Крім того в ході виконання будівельних робіт з улаштування мансарди було частково демонтовано і водовідвідні ринви, в тому числі і ті, що знаходяться над квартирою позивача ОСОБА_2 , які на час огляду не приведено у належний стан, тобто стан, який би забезпечував водовідведення опадових вод в бік водовідвідної труби. Натомість ці опадові води, стікаючи з покрівлі мансарди та покрівлі будинку над квартирою позивача ОСОБА_2 із ринв потрапляють на зовнішню стіну, що облямовує квартиру позивача ОСОБА_2 . В результаті цього на цьому місці опадовими водами пошкоджується зовнішня штукатурка стін будинку.

Як визнала в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , вона не допустила експерта до огляду мансардного приміщення над своєю квартирою.

ОСОБА_1 не надала доказів на спростування висновку експерта, не спростувала встановленої обставини, що будівництво нею здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, у зв`язку з чим таке будівництво є самочинним, здійсненим не тільки над належною ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_7 , а також частково у межах чужої квартири АДРЕСА_3 , при цьому колегією суддів встановлено, що таке здійснено без згоди колишніх власників квартири АДРЕСА_3 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ) на добудову ОСОБА_1 мансардного приміщення на горищі над квартирою АДРЕСА_3 , за відсутності домовленостей співвласників чи згоди щодо розпорядження горищем саме над квартирою АДРЕСА_3 , без згоди актуального власника цієї квартири ОСОБА_2

ОСОБА_1 , заявивши в суді апеляційної інстанції клопотання про розгляд її раніше поданого клопотання до суду першої інстанції від 23.01.2023 про визнання недопустимим доказом висновку експерта №497/07-21 від 15.07.2021 та виключення його з матеріалів справи, на підтвердження своїх доводів не надала документів, які не були прийняті до уваги судом першої інстанції.

Посилання скаржника на те, що у висновку експерта не зазначено те, що він попереджений про кримінальну відповідальність є необґрунтованими. Так, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 02.02.2021 експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, які зокрема передбачаються відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову експерта від виконання покладених на нього обов`язків. Матеріалами справи встановлено, що експерт не відмовлявся від виконання покладених на нього обов`язків, надав висновок експерта, у якому зазначено, що він попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта.

За таких обставин, судом першої інстанції було вірно встановлено, що спірне нерухоме майно будується ОСОБА_1 з вищевказаними істотними порушеннями будівельних норм і правил, а тому є самочинним будівництвом, яке призводить до порушення прав позивачки ОСОБА_2 , впливає на можливість експлуатації не тільки мансардних приміщень, а й будинку взагалі, призводить до потрапляння опадів на зовнішню стіну, що облямовує квартиру позивача ОСОБА_2 , а також створює перешкоди ОСОБА_2 у належному володінні та користуванні майном, яке перебуває у спільній сумісній власності, котра позбавлена вільного доступу на частину горища, що знаходиться над належною їй квартирою АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, враховуючи принцип диспозитивності та межі позовних вимог, такі порушення мають бути усунуті відповідачем, шляхом проведення демонтажу самочинного будівництва на горищі будинку саме над квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з приведенням зазначеного горища в попередній стан.

Щодо посилань на пропуск позовної давності

Стосовно посилань ОСОБА_1 на пропуск ОСОБА_2 строку позовної давності слід зазначити, що до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Особливістю негаторного позову є те, що він спрямований на усунення таких порушень повноважень власника, які наявні на момент звернення з позовом. Саме тому до вимог за негаторним позовом строки позовної давності не застосовуються.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права користування та володіння

Оскільки апелянт просила рішення скасувати у повному обсязі, тому щодо позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права користування та володіння колегія зазначає наступне.

Як установлено ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири квартиру АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.01.2004 (а.с. 68 т.1). Дана обставина також підтверджується інформаційною довідкою, виданою КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» № 362 від 02.02.2016 (а.с. 31-34 т. 1)

З довідки №3-2013 від 17.01.1991, виданої Мукачівським МБТІ, вбачається, що було здійснено продаж квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 55,30 кв.м, житловою 35,70 кв.м, та 1/3 частина підвалу приміщення - IХ, 6,50 кв.м. (а.с. 91 т.1).

Відповідно до листа №208-вих від 06.11.2019 директора КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» Дебель Е.І. встановлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_2 та реєстрових книг БТІ станом на 01.01.2013 вказана квартира була придбана без підвальних приміщень, а окремо право власності на підвальне приміщення за громадянкою ОСОБА_13 не реєструвалося (т.1 а.с. 159).

ОСОБА_3 не є власником квартири АДРЕСА_2 , не довела, що є співвласником приміщень у цьому будинку, які належать до спільної сумісної власності.

Колегія суддів зазначає, що мати ОСОБА_3 ОСОБА_1 за домовленістю між співвласниками майна, що є у спільній сумісній власності (горища в цілому), реалізовуючи наміри спрямовані на виділ їй як співвласнику у натурі частки із спільного майна (частини горища над квартирою АДРЕСА_7 у спільному горищі), вчиняє дії спрямовані з метою набуття права приватної власності на частину горища (завершення реконструкції та здача до експлуатації мансардних приміщень над квартирою АДРЕСА_7 ), у зв`язку з чим її право спільної власності на це майно (горище, частина якого залишилася) припиняється, відповідно до ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 370, ст. 364 ЦК України.

При цьому ОСОБА_3 не довела наявності свого порушеного права щодо володіння та користування горищем над квартирою АДРЕСА_3 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати будь-які конструкції, які перешкоджають потрапити на горище спільного користування над квартирою АДРЕСА_5 є безпідставними.

Також ОСОБА_3 не довела наявність свого порушеного права на володіння та користування підвальним приміщенням, про яке зазначала у позовній заяві, не надала належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_2 захопила 1/3 належного ОСОБА_3 підвального приміщення та здійснила самочинно його реконструкцію і розібрала існуючі перегородки.

Стосовно доводів скаржника про закриття провадження у справі та відсутність предмету спору

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі N 638/3792/20 (провадження N 61-3438сво21) зазначено, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лешанич Л.В., колегією суддів встановлено, що посилання скаржника та його представника на те, що на час пред`явлення позову так і наразі у даній справі відсутній предмет спору є безпідставним.

Посилання ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_2 реконструювала свою квартиру АДРЕСА_3 , внаслідок чого утворено окрему квартиру АДРЕСА_3 та стоматологічний кабінет № 3-А, у зв`язку з чим наразі частина збудованого ОСОБА_1 мансардного приміщення знаходиться саме над стоматологічним кабінетом є необґрунтованими та бездоказовими. ОСОБА_1 не надала належних і допустимих доказів щодо здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_2 на приміщення стоматологічного кабінету № 3-А. При цьому, з урахуванням обставин, встановлених судовими рішеннями у справі № 303/7827/15-ц, згідно з якими реконструкцію зі зміною функціонального призначення ОСОБА_2 передбачалося здійснити у межах належної їй квартири АДРЕСА_3 , в межах якої передбачалося влаштування стоматологічного кабінету, а тому відповідні посилання ОСОБА_1 не спростовують необхідність зобов`язання ОСОБА_1 провести демонтаж самочинного будівництва на горищі будинку АДРЕСА_6 над квартирою АДРЕСА_3 , за межами належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_7 , з приведенням спірної частини горища в попередній стан.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лешанич Леся Вікторівна залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2023 року.

Головуюча:

Судді: