Провадження № 2/521/86/23
УХВАЛА

09 листопада 2023 року Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Корнієнко Л.В.

за участю представника позивача адвоката Томашевського Р. М.

представника відповідача адвоката Макарова І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що заповідач ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя, а саме 07.07.2015 р., склав на користь ОСОБА_4 заповіт, яким заповідав їй належну йому квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний заповіт позивач просить визнати недійсним, посилаючись на те, що на момент посвідчення заповіту заповідач не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними в силу стану здоров`я.

Ухвалою Малиновського районного суду від 20 жовтня 2020 року по справі було призначено посмертну судову психіатричну експертизу, на вирішення якої було поставлено запитання: «Чи міг ОСОБА_3 на момент складення заповіту, посвідченого 07 липня 2015 року ОСОБА_5 , державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. 3-589, розуміти значення своїх дій та керувати ними?». Проведення експертизи було доручено експертам Комунальної установи "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я".

10 травня 2023 року на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 720 від 30 грудня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_3 в період часу, який відноситься до підписання заповіту від 07.04.2014, страждав на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Органічного розладу особистості сполученого генезу. Виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант», який за ступенем глибини та виразності абсолютно позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 2-14, т.3).

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про призначення повторної судово-психіатричної експертизи, просив доручити її іншим експертам, а саме Вінницькій філії судово-психіатричних експертиз.

В судовому засіданні представник відповідача заяву підтримав, посилаючись на необґрунтованість висновка експерта, відсутність відповідей на поставлені запитання, порушення порядку оформлення висновку.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що недоліки оформлення висновку не можуть свідчити про його неправильність, ясність висновку експертизи з урахуванням пояснень допитаного в суді експерта ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників процесу, суд доходить висновку про необхідність призначення по справі повторної судової психіатричної (посмертної) експертизи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 20.10.2020 року експертами КНП "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Толмачовим О. А. (провідний експерт) та ОСОБА_7 (член комісії) було проведено судову психіатричну (посмертну) експертизу для вирішення питання: чи міг ОСОБА_3 на момент складення заповіту, посвідченого 07 липня 2015 року ОСОБА_5 , державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. 3-589, розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно вказаного висновку якого ОСОБА_3 в період часу, який відноситься до підписання заповіту від 07.04.2014 страждав на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Органічного розладу особистості сполученого генезу. Виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант», який за ступенем глибини та виразності абсолютно позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_6 (до зміни прізвища ОСОБА_7 ) пояснила, що не пам`ятає деталей проведення експертизи, не може визначити дату початку та закінчення періоду, в який ОСОБА_3 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, не надала пояснень суду щодо того, що є «абсолютною» неможливістю розуміти значення своїх дій та керувати ними, якою методикою визначено абсолютність та/або відносність такої неможливості, на запитання представника відповідача щодо того, чи свідчить висновок про те, що ОСОБА_3 саме в момент вчинення заповіту не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними відповіла ствердно, посилаючись на загальні симптоми наявного у ОСОБА_3 розладу.

Провідний експерт ОСОБА_8 в судове засідання не викликався у зв`язку з припиненням КНП "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" здійснення експертної діяльності в галузі судової психіатрії та неможливістю визначити поточне місце роботи або місце проживання експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Суд, дослідивши у судовому засіданні експертний висновок, погоджується з доводами сторони позивача про те, що недоліки оформлення експертного висновку (невірне зазначення дати заповіту в резолютивній частині висновку, відсутність печатки установи, наявність косої риски перед найменуванням посади керівника експертної установи) самі по собі не зумовлюють неправильності висновка.

Проте, судом встановлено, що отриманий висновок експертизи не містить відповіді на поставлене судом запитання, не має конкретного характеру, з його змісту неможливо встановити чи міг ОСОБА_3 саме на момент складення оспорюваного заповіту, посвідченого 07 липня 2015 року ОСОБА_5 , державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. 3-589, розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Так, з тексту оспорюваного заповіту (а.с. 58, т.1) вбачається, що державним нотаріусом при посвідченні заповіту перевірено дієздатність заповідача.

Відповідно до п. 1 Глави 4 розділу І «Загальні положення» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.

При проведенні експертного дослідження зазначена обставина в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи відомостями та документами не досліджувалась, експертом надано критичну оцінку показанням свідка ОСОБА_9 , який був безпосередньо присутній при складенні заповіту, що не віднесено до компетенції експерта, а є прерогативою суду.

Суд зауважує, що сам факт страждання особи на певний психічний розлад не призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах. Виключно така ступінь (глибина) психічного розладу, яка суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, може позбавити особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Юридичне значення має не сам психіатричний діагноз, а етап перебігу психічного розладу (загострення, ремісія), вираженість порушень функцій психічної діяльності як період загострення, так і у період ремісії (психічний дефект).

Юридичний (психологічний) критерій в свою чергу підрозділяється на дві ознаки: інтелектуальну (нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій) та вольову (нездатність керувати своїми діями), наявність яких має бути достовірно встановлена саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Так, з матеріалів справи вбачається, й у висновку експертизи відображено, що ОСОБА_3 в період, максимально наближений до дати складення оспорюваного заповіту самостійно звертався до лікаря 25.06.2015 р. (з приводу втрати ліків анти ретровірусної терапії АРТ) та 27.08.2015 року (з приводу продовження АРТ, стан задовільний, скарг не має), стор. 20 висновку експерта.

11.09.2015 року при госпіталізації в МКЛ № 10 м. Одеси ОСОБА_3 мав ясну свідомість, стор. 21 висновку експерта.

З пояснень експерта ОСОБА_10 вбачається, що ясна свідомість характеризується адекватним сприйняттям оточуючої реальності.

Мотивувальна частина висновку експертизи по суті зводиться до констатації наявних у ОСОБА_3 діагнозів й загальної характеристики психічного розладу, діагностованого експертами у ОСОБА_3 «Органічний розлад особистості сполученого генезу. Виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант», без обґрунтування впливу вказаного розладу на здатність ОСОБА_3 саме в момент вчинення оспорюваного правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи викладене, суд вважає висновок експертизи, з урахуванням пояснень експерта ОСОБА_10 про те, що в момент складання оспорюваного заповіту ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, необґрунтованим та таким, що викликає сумніви в його правильності.

Зважаючи на неможливість отримання пояснень від провідного експерта Толмачова О. А., суд доходить висновку про наявність визначених ч. 2 ст. 113 ЦПК України підстав для призначення по справі повторної судової психіатричної (посмертної) експертизи для вирішення питання чи міг ОСОБА_3 на момент складення заповіту, посвідченого 07 липня 2015 року ОСОБА_5 , державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. 3-589, розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти визначення експертної установи поза межами м.Одеси, посилаючись на можливе значне збільшення строків її виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЦПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Враховуючи призначення судом експертизи повторно, з метою виключення у сторін сумнівів щодо об`єктивності проведення такої експертизи, суд вважає за необхідне доручити її проведення експертам Відділу судово-психіатричної експертизи Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України».

Доводи сторони позивача щодо збільшення строків проведення експертизи відхиляються судом, оскільки строки її проведення визначені нормативно, й відповідно до п. 21 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом МОЗ України від 08 травня 2018 року № 865, складає 60 днів. Час, необхідний для направлення справи до експертної установи та її повернення до суду, з урахуванням нормативних строків пересилання поштових відправлень, встановлених наказом Мінінфраструктури України № 958 від 28.11.2013, істотно не впливає на час розгляду справи.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення експертизи.

Враховуючи, що для проведення експертизи потрібний значний час, направлення до експертної установи всіх матеріалів справи та неможливість розгляду справи до проведення експертизи, на час проведення експертизи провадження у справі підлягає зупиненню.

Керуючись ст.ст.103-104, 113, 252 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити у цивільній справі № 521/20836/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним повторну судову психіатричну (посмертну) експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи міг ОСОБА_3 на момент складення заповіту, посвідченого 07 липня 2015 року ОСОБА_5 , державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. 3-589, розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам Відділу судово-психіатричної експертизи Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» (вул. Кирилівська, 103-А, м. Київ, 04080, Україна).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Для проведення експертизи надати матеріали цивільної справи № 521/20836/19 та наявну медичну документацію ОСОБА_3 .

Оплату за проведення експертизи покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Провадження по справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складений 14 листопада 2023 року.

Суддя: М.В.Мурзенко