Справа № 465/7948/23
провадження 2/462/1965/23
У Х В А Л А

01 листопада 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Ліуш А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Франківського районного суду міста Львова, Міністерства юстиції України про дотримання правил винесення ухвали, постановлення справедливого рішення, відновлення порушених прав,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Франківського районного суду міста Львова, Міністерства юстиції України про дотримання правил винесення ухвали, постановлення справедливого рішення, відновлення порушених прав. В той же час, не вдаючись в оцінку позову по суті, судом було встановлено, що позивачем фактично не сформовано змісту позовних вимог, у відповідності до положень ЦПК України. Крім того, з вказаної заяви вбачається, що позивач фактично не згідна з ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова, яка винесена суддею Ванівським Ю.М., в справі №465/7674/23 від 28 вересня 2023 року, про що й зазначено в позовній заяві /а.с.2/.

Вивчивши матеріали вказаного позову, суд приходить до переконання про необхідність відмови у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивач висловлює незгоду з процесуальними рішеннями Франківського районного суду міста Львова, та неправомірними, на її переконання, діями судді Ванівського Ю.М., в справі №465/7674/23 від 28 вересня 2023 року, про що й вказано в позові.

Разом із цим, відповідно до положень ст.ст. 126, 129 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України, в плив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, а однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Також, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8, відповідно до Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Тобто, зі змісту наведених вище положень чинного законодавства вбачається, що рішення суду можуть оскаржуватись у чинному в даний час апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом. Рішення суду оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України та законодавством про судочинство.

Законність процесуальних актів не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Тому, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду) та інших державних органів, пов`язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Таке законодавче врегулювання відповідає вимогам ст.ст. 6, 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, зважаючи на конституційні принципи незалежності судової гілки влади та забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, такі не можуть оскаржуватися шляхом подання окремої позовної заяви у порядку цивільного судочинства. Так само як і питання законності судового рішення не може бути предметом судового розгляду в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції, оскільки це виключна компетенція суду апеляційної та касаційної інстанції.

При цьому, зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивач у поданій нею позовній заяві фактично оскаржує рішення суду, яке набрало законної сили. Однак, в даному випадку позивачка має захищати свої права не в порядку позовного провадження, а в порядку оскарження судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити позивачу у відкритті провадження за позовною заявою, у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 4, 19, п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Франківського районного суду міста Львова, Міністерства юстиції України про дотримання правил винесення ухвали, постановлення справедливого рішення, відновлення порушених прав.

Роз`яснити позивачу, що вирішення питання щодо законності рішення суду першої інстанції відноситься до юрисдикції суду апеляційної інстанції, а у випадках, передбачених законом, суду касаційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у разі, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.І. Ліуш