справа № 619/5687/21
провадження № 4-с/619/20/23
УХВАЛА

31 жовтня 2023 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Жорняк О.М. розглянувши

скаргу ОСОБА_1 на постанову уповноваженої особи Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову уповноваженої особи Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб`єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», оскільки відповідно до частини другої статті 4цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом (пункт 5). Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси (пункт 17).

Отже, належним суб`єктом оскарження у таких категорій справ є не орган державної виконавчої служби, а певна посадова особа - державний виконавець.

Як вбачається зі змісту скарги, заявник зазначив не суб`єкта в той час як суб`єктом оскарження в розумінні ст. 450 ЦПК України може бути лише державний виконавець, дії або бездіяльність якого оскаржується або посадова особа державної виконавчої служби.

За таких обставин, заявнику у скарзі необхідно зазначити повне ім`я (прізвища, ім`я, по батькові) суб`єктів оскарження (конкретну посадову особа) та надати копії скарги з доданими до неї документами у відповідності до кількості осіб у справі та уточнити зміст своїх вимог.

Розгляд скарг на дії, рішення або бездіяльність державного чи приватного виконавця здійснюється судом з дотриманням загальних, за винятком спеціальних норм, викладених у розділі VІІ ЦПК.

В порушення вимог ст. 175 ЦПК України, вимоги скарги щодо скасування постанов є невірними, так як суд не скасовує постанови державного виконавця, а може лише зобов`язати державного виконавця, або іншу особу, відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, виконати певну дію; виклад обставин, якими обґрунтовується скарга є неповним та неконкретним, так як не вказано, чим передбачено скасування постанови державного виконавця, саме судом, а не зобов`язання судом державного виконавця або іншу особу, відповідно до ч. 3 ст. 450 ЦПК України, скасувати постанову; в скарзі на рішення державного виконавця не зазначено перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із скаргою на рішення державного виконавця (за наявності); зазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; в скарзі на рішення державного виконавця не зазначено підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої скарги на дії державного виконавця з тих самих підстав.

На виконання ч. 5 ст. 177 ЦПК України, заявник зобов`язаний додати до скарги на рішення державного виконавця всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються скарга (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до скарги на рішення державного виконавця копії відповідних доказів).

Відповідно до положень ч. 2, 4, 5ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Однак, додані до скарги документи, всупереч вимогам п. 2ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином.

Разом з цим, заявником не надано копії рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження,

Крім того у скарзі відсутнє підтвердження про те, що заявником не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав, як це передбачено п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, скарга підлягає залишенню без руху, а заявнику слід надати строк для виправлення зазначених недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185,260,447, 449, 450 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову уповноваженої особи Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження - залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків терміном п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Копію ухвали про залишення скарги без руху надіслати заявнику.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Жорняк