Постанова

Іменем України

19 січня 2023 року

м. Київ

справа № 755/6463/21

провадження № 61-1590св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Таскомбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у складі колегії суддів Соколової В. В., Андрієнко А. М., Поліщук Н. В.

у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2021 року АТ «Таскомбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 19 лютого 2020 року між AT «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір про надання кредиту № 673100-028, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти на власні потреби в рамках продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: загальна сума кредиту - 52 450,00 грн, комісія за надання кредиту 4,9 %, що складає

2 450,00 грн, зі строком кредиту 36 місяців, процентами за користування кредитом 0,01 % річних та комісією за обслуговування кредиту 4,9 % щомісячно.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до умов договору виконав у повному обсязі. Водночас, відповідачка належним чином зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість за існуючими кредитними зобов`язаннями. Станом на 30 березня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 0301-КР становить 79 861,22 грн, що складається з: 49 016,59 грн - заборгованості за тілом кредиту, 4,03 грн - заборгованості зі сплати відсотків, 30 840,60 грн - заборгованості з комісії. За таких обставин АТ «Таскомбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 79 861,22 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Дніпровський районний суд м. Києва рішенням від 22 липня 2021 року позовні вимоги задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість у розмірі 79 861,22 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було доведено порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору, наявність заборгованості з повернення кредитних коштів, а відповідачем такі факти не спростовано.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд ухвалою від 26 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без руху внаслідок пропуску строку на касаційне оскарження.

Ухвалою від 22 грудня 2021 року Київський апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2021 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, Київський апеляційний суд виходив з того, що заявницею подано касаційну скаргу поза межами строку на апеляційне оскарження, а зазначені нею причини пропуску строку на апеляційне оскарження суд визнав неповажними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 24 січня 2022 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у вказаній вище справі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Посилаючись як на підставу касаційного оскарження судового рішення на абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України, заявниця вказує, що суд апеляційної інстанції помилково посилався як на доказ отримання копії оскаржуваного судового рішення на повідомлення про вручення в матеріалах справи, оскільки проставлений на вказаному документі підпис не належить ОСОБА_1 , що свідчить про те, що відповідачка не отримувала копію оскаржуваного судового рішення. Заявниця зазначає, що їй не було відомо про заявлений до неї позов. Про стан цього провадження заявниця дізналася після повідомлення їй банківською установою про стан розгляду судової справи 08 листопада 2021 року. Такі обставини не були враховані судом апеляційної інстанції, внаслідок чого було неправомірно відмовлено у відкритті апеляційного провадження та порушено право заявниці на доступ до правосуддя.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надійшов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Дніпровського районного суду м. Києва.

19 жовтня 2022 року справа № 755/6463/21 надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частини перша, друга статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, серед яких передбачено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої цієї статті).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Порядок оскарження судових рішень в апеляційному порядку передбачений Розділом V ЦПК України.

Відповідно до вимог частини третьої, четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статті 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

ЦПК України не визначений конкретний перелік причин, що належать до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Проте, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (рішення від 03 квітня 2008 року, заява N 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, національні суди, вирішуючи питання про поновлення строку на оскарження судового рішення, зобов`язані перевіряти поважність причин пропуску таких строків та у разі позитивного вирішення такого процесуального питання наводити обґрунтовані мотивування такого поновлення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення місцевого суду було ухвалене за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи про дату час та місце слухання справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що для її правильного застосування суд має встановити такі дані: з`ясувати факт та дату отримання скаржником копії оскаржуваного судового рішення, а також дату та спосіб подання заявником апеляційної скарги.

Так повний текст оскаржуваного судового рішення виготовлений 22 липня 2022 року. Останній день передбаченого статтею 354 ЦПК України строку з врахуванням вихідних днів припав на 22 серпня 2022 року (понеділок).

Відповідно до частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є зокрема, день вручення судового рішення під розписку.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд на підставі повідомлення про вручення копії рішення від 22 липня 2021 року встановив, що копію рішення місцевого суду отримано заявницею 01 вересня 2021 року. Апеляційну скаргу подано 12 листопада 2021 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 надала до суду заяву про поновлення строку на усунення недоліків, в якій вказала, що наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення копії судового рішення не є належним доказом, який підтверджує факт отримання останньою копії рішення місцевого суду, оскільки містить підпис, який на переконання ОСОБА_1 останній не належить, про що на переконання заявниці свідчить також відсутність прізвища та ініціал отримувача поштової кореспонденції на повідомленні про вручення. ОСОБА_1 вказала, що про існування судової справи не була обізнана. Наголосила на тому, що про стан розгляду позовних вимог АТ «Таскомбанк» їй стало відомо після інформування її банківською установою про існування виконавчого провадження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, надавши оцінку вищевказаним доводам заявниці, не визнав наведені нею причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, оскільки вважав, що наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення належним чином підтверджено факт отримання копії рішення місцевого суду ОСОБА_1 , оскільки поштове повідомлення містить прізвище, ініціали заявниці, її адресу місця проживання, а вказаного факту не спростовано у передбачений законом спосіб.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 повторно посилається на те, що на наявному в матеріалах справи повідомленні про вручення міститься підпис, який їй не належить.

Таким чином, підлягає аналізу порядок вручення поштової кореспонденції працівниками відділення поштового зв`язку адресату.

Відповідно до пункту 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, (далі - Правила) рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою «Вручити особисто», рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення.

Пунктом 99-1 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

За змістом пункту 106 Правил під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.

Таким чином, Правилами передбачено обов`язок працівника відділення поштового зв`язку перед врученням адресату рекомендованого повідомлення перевірити особу, якій таке відправлення вручається, а також обов`язок адресата, особу якого було перевірено працівником відділення поштового зв`язку, поставити підпис на повідомленні про вручення на підтвердження факту отримання цього поштового відправлення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що копію рішення місцевого суду було отримано 01 вересня 2021 року саме ОСОБА_1 , а не іншою особою. Судом також констатовано той факт, що на спростування вказаної інформації ОСОБА_1 не було надано відповідних доказів, внаслідок чого не визнано поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилалася заявниця.

За таких обставин в контексті вимог пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційну скаргу було подано поза межами строку на апеляційне оскарження, а причини пропуску строку, наведені заявником, судом не визнано поважними.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо застосування судом апеляційної інстанції норми права без врахування правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 461/664/17, оскільки у вказаній справі фактичні обставини не є подібними обставинам справи, яка переглядається в касаційному порядку. Так судом касаційної інстанції перевірялися дії апеляційного суду під час вирішення питання про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі внаслідок пропуску заявником строку на апеляційне оскарження, зокрема, судом було встановлено, що судом апеляційної інстанції не аналізувалися причини пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилався заявник. Водночас, у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції надав оцінку причинам пропуску строку на апеляційне оскарження.

Також на увагу суду не заслуговують доводи касаційної скарги про застосування судом апеляційної інстанції норми права без врахування правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 753/5153/18. У вказаній заявником справі суд касаційної інстанції, аналізуючи дії апеляційного суду на предмет порушення норм процесуального права стосовно відмови у відкритті апеляційного провадження внаслідок пропуску строку на апеляційне оскарження, встановив, що матеріали справи містили лише супровідний лист про направлення заявнику копії оскаржуваного судового рішення, та кореспонденцію, яка повернулася до суду в зв`язку з неврученням. Таким чином, обставини у вказаній справі не є подібними обставинам справи, яка переглядається.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням та до переоцінки доказів та обставин, які були предметом аналізу суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров