Дата документу 17.01.2023 Справа № 334/4211/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 334/4211/21

Провадження № 22-ц/807/452/23

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Погрібної Валентини Борисівни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

В обґрунтування позову вказано, що 21.11.2020 року близько 18 год. 00 хв. в с.Таврійське Оріхівського району Запорізької області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих травм помер.

Як було вказано у позові ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мати та батько загиблого, потерпають від моральних страждань через смерть сина, втратили сон, погіршилося їх самопочуття та стан здоров`я. Багато душевних страждань зазнає і сестра загиблого, позивач ОСОБА_2 , яка першою прийняла весь емоційний удар після ДТП, перебувала з ним у лікарні, купуючи усе необхідне, все це приводить до нескінчених моральних страждань.

Позивачі оцінювали моральні страждання у 250 000,00 грн., але вказавши, що ПрАТ «СК «Оранта-Січ» повинна буде сплатити 20 000,00 грн. та 30 000,00 грн. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральної шкоди, а ОСОБА_2 отримала від водія ОСОБА_1 часткове відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 000,00 грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_4 40 000,00 грн.; на користь ОСОБА_3 40 000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Погрібної В.Б. подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не погоджується із судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки остання в силу положень ч. 2 ст. 1168 ЦК України не має права на таке відшкодування.

Як зазначає апелянт, ОСОБА_2 є сестрою ОСОБА_5 і відповідно до наявних у матеріалах справи копії паспорту та акту комісії, позивач не проживала із померлим однією сім`єю.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції в порушення вимог ст. 265 ЦПК України не вказав П.І.Б. представника відповідача, яка приймала участь в усіх судових засіданнях. Суд також не зазначив в оскаржуваному рішенні про невизнання представником відповідача вимог позивача ОСОБА_2 та не надав мотивованої оцінки її доводам.

Просили скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача, адвокат Погрібна В.Б. та відповідач ОСОБА_1 направили до Запорізького апеляційного суду заяви щодо розгляду апеляційної скарги за їх відсутності. Апеляційну скаргу підтримують в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи за адресою місця проживання, зазначеному в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Оскільки рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 року оскаржується ОСОБА_1 лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , апеляційним судом вказане рішення суду в іншій частині не переглядається.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що в результаті протиправних дій відповідача загинув рідний брат позивача. Смерть останнього завдала їй душевних страждань та з урахуванням вимог розумності, справедливості визначив розмір моральної шкоди.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

З матеріалів справи вбачається та не оспорювалось сторонами, що 21 листопада 2020 року приблизно о 18-00 годині, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вулиці Запорізькій в селі Таврійське Запорізького району Запорізької області, зі сторони міста Запоріжжя в напрямку м. Маріуполя, зі швидкістю 70 км/год.

В цей же час, зліва направо, за напрямком руху водія, проїзну частину вулиці Запорізької в с. Таврійському, перетинав пішохід ОСОБА_5 ..

Під час руху, на території села Таврійське, Запорізького району, Запорізької області, в районі магазину «Вітерець», водій ОСОБА_1 , рухаючись зі швидкістю, яка перевищує дозволену в населеному пункті, маючи можливість своєчасно виявити пішохода та уникнути наїзду на нього, шляхом дотримання швидкісного режиму, відповідних заходів до його дотримання не вжив та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 .

Порушення вимог п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_1 знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 був доставлений до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР та від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_5 помер.

Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.01.2022 у справі № 323/961/21, ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено відповідне покарання.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «Оранта-Січ».

18.01.2021 року ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» із заявою про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн, завданої внаслідок ДТП (а.с.29).

Цього ж дня, ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» із заявою про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн., завданої внаслідок ДТП (а.с.30).

Відповідно до розписки, написаної 07.05.2021 власноруч ОСОБА_2 , вона отримала від ОСОБА_1 в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди її батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за втрату сина ОСОБА_5 в ДТП грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. (а.с.31).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовими підставами відшкодування шкоди визначено, зокрема положеннями статей 23, 1167, 1168 ЦК України.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною третьою статті 23 ЦК України передбачено обставини, які враховуються при визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди.

Для вирішення питання, чи підлягає до спірних правовідносин застосування положень статті 1168 ЦК України, слід встановити характер родинних стосунків позивача із померлою особою, оскільки тільки чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), а також особи, які проживали з померлою особою однією сім`єю, мають право на відшкодування шкоди в порядку цієї статті.

Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 27).

27 листопада 1987 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 (а.с. 28).

З наведеного вбачається, що загиблий ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним братом позивача ОСОБА_2 .

Відповідно до копії паспорту позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_7 , остання має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 .

З довідки, виданої Таврійською сільською радою Оріхівського району Запорізької області від 05.01.2021 № 02, вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з батьками за адресою АДРЕСА_2 ( а.с.17).

Наведене також підтверджується актом від 30.12.2020 року підписаним комісією у складі сусідів та депутата Таврійської сільської ради Полякова Т.А.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_2 вказала, що є сестрою загиблого ОСОБА_5 , проте не надавала доказів на підтвердження того, що є особою, яка проживала з померлим однією сім`єю.

Отже, позивач ОСОБА_2 хоча ї є рідною сестрою померлого ОСОБА_5 , однак, у даному випадку, не є особою яка за законом має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, яка доводиться їй братом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення на її користь відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення в оскаржуваній частині, а саме в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 , на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Погрібної Валентини Борисівни задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 року в цій справі в оскаржуваній частині скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 року апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 січня 2023 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова