Дата документу 01.11.2023 Справа № 336/2459/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/2459/23Головуючий у 1-й інстанції: Звєздова Н.С.
Пр. № 22-ц/807/1815/23Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Бєлки В.Ю., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2023 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНЕКС БАНК» (надалі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-3), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №9.4.1221.1 від 09.12.2021 станом на 01.06.2022 року у розмірі 146860,32 грн.

В обґрунтування свого позову Банк зазначав, що 09.12.2021 відповідач з метою отримання грошових коштів на споживчі цілі, звернувся до Банку та шляхом підписання Анкети акцептував та приєднався до Публічної пропозиції АТ «ЮНЕКС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил (договірні умови) надання споживчого кредиту у АТ «ЮНЕКС БАНК», що оприлюднені на офіційному сайті Банку. В результаті чого, на між ОСОБА_1 та АТ «ЮНЕКС БАНК» було укладено кредитний договір №9.4.1221.1 від 09.12.2021, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 131430,00 грн. на споживчі цілі, строком дії договору з 09.12.2021 по 09.03.2026, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,44% річних (орієнтовна реальна річна процентна ставка 53,210393135 річних). Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 01.06.2022 виникла заборгованість по сплаті кредиту.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Звєздову Н.С. (а.с. 41).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 43) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2023 року (а.с. 99-103) позов Банку у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №9.4.1221.1 від 0.12.2021 у сумі 146860,32 грн., з яких: заборгованість за кредитом 128116,79 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками і комісіями - 18743,53 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 106-107) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Банку у цій справі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 111).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі відкрито 09.08.2023 року (а.с. 112), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 113).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Банк, як позивач, подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі (а.с. 117-120).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Тому, в автоматизованому порядку 09.10.2023 року суддею Бєлкою В.Ю. у цій справі було замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 127-128).

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та з урахуванням штату суддів апеляційного суду взагалі.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), скасувати судове рішення … частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення… (п.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, правильно задовольняючи позов позивача у цій справі, правильно керувався ст. ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 279 ЦПК України та правильно виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог Банку у цій справі.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 09.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» з анкетою-заявою про отримання кредиту (а.с.17-18).

Підписанням зазначеної заяви, ОСОБА_1 підтвердив, що до укладення договору ознайомлений та згоден з Публічної пропозиції Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб/Правилами надання споживчих кредитів, умовами та правилами надання банківських послуг, отримав примірник тарифів банку та правил користування платіжною карткою.

ОСОБА_1 підписанням Анкети акцептував та приєднався до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил надання споживчих кредитів, що оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua, погодився, що вказана Анкета-Заява разом із вищевказаними Правилами надання споживчого кредиту та додатками до неї (правилами, умовами, тарифами)становить між ним та Банком кредитний договір (а.с.17, зворот).

Тієї ж дати, ОСОБА_1 підписано Акцепт про використання факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця за допомогою засобів електронного або іншого копіювання при підписанні кредитодавцем паспорту споживчого кредиту (а.с.16).

Також, 09.12.2021 між ОСОБА_1 та АТ «ЮНЕКС БАНК» було укладено кредитний договір №9.4.1221.1, за умовами якого Банк зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 131 430,00 гривень, на споживчі потреби, на строк з 09.12.2021 по 09.03.2026, зі сплатою 44,44% річних, визначенням орієнтованої відсоткової ставки в сумі 53,21039313% річних максимальних. Визначено орієнтовну загальну вартість кредиту в сумі 298 253,75 гривні (а.с.8-10).

У відповідності до Додатку №1 до кредитного договору, сторонами погоджено графік погашення отриманих у кредит грошових коштів (а.с.11).

Додатково, 09.12.2021 ОСОБА_1 підписано Пам`ятку щодо погашення кредиту та Паспорт споживчого кредиту, з визначенням вищевказаної суми кредиту, відсоткової ставки, строку кредитування (а.с.12).

У відповідності до наданого до суду меморіального ордеру №7341 від 09.12.2021, ОСОБА_1 отримав на виконання вищевказаного кредитного договору, кредит в сумі 131430,00 грн. (а.с.7).

Згідно з розрахунком Банку заборгованості відповідача судом було правильно встановлено, що відповідач має заборгованість перед Банком за кредитним договором №9.4.1221.1 від 09.12.2021 станом на 01.06.2022 року у розмірі 146860,32 грн., з яких: заборгованість за кредитом 128116,79 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками і комісіями - 18743,53 грн. (а.с.4).

Належні, допустимі докази сторони відповідача у спростування даного розрахунку Банку у цій справі відсутні.

Ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. ст.1046 - 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами відповідно до вимог чинного законодавства України 09.12.2021 було укладено кредитний договір №9.4.1221.1 , за яким ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 131430,00 грн., а отже правильним є висновок про те, що наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до Банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».

Відповідачем в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано суду першої інстанції жодних належних, допустимих доказів на спростування вищенаведених обставин, та зокрема сплати ним наявної перед Банком заборгованості за договором повністю чи частково станом на час розгляду цієї справи судом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позовні вимоги Банку є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у цій справі у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 в частині вирішення позовних вимог Банку по суті дублюють доводи відзиву сторони відповідача на позовну заяву Банку у цій справі у суді першої інстанції (а.с.62-), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції при вирішенні по суті позовних вимог Банку у цій справі правильно виходив із:

- презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) вищезазначеного кредитного договору сторін, підписаного сторонами без зауважень і розбіжностей (копія а.с. 8-12), оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, відповідач у цій справі зустрічного позову про визнання недійсним вищезазначеного кредитного договору сторін не заявляв, також у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання вищезазначеного кредитного договору сторін недійним),

- принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначений кредитний договір сторін є обов`язковим для виконання його сторонами.

Закон України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" було внесено зміни 2) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Проте, судом першої інстанції було правильно встановлено, що Банк у цій справі не нараховував у складових вищезазначеної заборгованості відповідача будь-яких штрафних санкцій (неустойки у вигляді пені чи штрафів), нараховані Банком відповідачу відповідно до умов дійсного та чинного вищезазначеного кредитного договору сторін проценти та комісії у сумі 18743,53 грн. до такових не відносяться, а тому останні могли бути нараховані Банком відповідачу у цій справі за вищезазначеним кредитним договором станом на 01.06.2022 року (а.с. 2 зворот позову Банку) та стягнуті судом першої інстанції з відповідача на користь Банку за оскаржуваним рішенням суду у цій справі.

Оскільки, суд в силу вимог закону не вправі звільняти відповідача від останніх чи зменшувати їх розмір за рішенням суду у цій справі через скрутний майновий стан відповідача (довідка про доходи відповідача у вигляді пенсії за січень 2022 по грудень 2022 року на загальну суму 24875,14 грн. - а.с. 63), у тому числі під час дії воєнного стану в Україні, як на тому наполягав відповідач, як особа з інвалідністю 2 групи довічно (пенсійне посвідчення відповідача, копія а.с. 66) у суді першої інстанції у своєму відзиві на позов Банку у цій справі (а.с. 62).

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів саме у спростування позову Банку у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача апеляційному суду у цій справі не надані.

Разом із тим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору, суд першої інстанції допустився помилки.

Оскільки, не звернув належної уваги на те, що відповідач ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю ІІ групи довічно станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (а.с. 66), був звільненим від сплати судового збору у цій справі в силу вимог ЗУ «Про судовий збір».

А тому, суд першої інстанції у разі задоволення позову Банку у повному обсязі у цій справі в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 6 ЦПК України мав понесені у цій справі документально підтверджені судові витрати Банку, як позивача, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору за подачу позову у розмірі 2684,00 грн. (платіжна інструкція а.с. 1), компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2023 рокуу цій справі в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. слід скасувати, ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення, яким судові витрати Банку у вигляді судового збору за подачу позову у суді першої інстанції у розмірі 2684,00 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок Банку, як позивача, будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також, апеляційним судом встановлено, що відповідач, як особа з інвалідністю ІІ групи довічно (а.с. 66), в силу вимог закону також був звільнений від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2023 року у цій справі в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНЕКС БАНК»судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. скасувати.

Ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення.

Судові витрати АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНЕКС БАНК»(ЄДРПОУ 20023569) у вигляді судового збору за подачу позову у суді першої інстанції у розмірі 2684,00 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 01.11.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Бєлка В.Ю.Маловічко С.В.