Справа № 215/6041/23
УХВАЛА

31 жовтня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Квятковського Я.А.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувшизаяву представника ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів.

Разом з позовною заявою предстаник позивач подав клопотання про забезпечення позову, а саме зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 67093839 від 11.10.2021.

Дослідивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів. До позову надав клопотання про зупинення виконавчого провадження, при цьому документу про підтвердження сплати судового збору до клопотання не надав, протее подав клопотання, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1ст.3 Закону України «Про судовий збір»судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як вбачається з заяви, позивач, звертаючись до суду, судовий збір не сплатив, в заяві зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено самеЗаконом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, дія ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а тому в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору. У даному випадку будь яких цивільних правовідносин між заявником і нотаріусом не відбулось.

Отже посилання позивача в заяві про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим, оскільки, як вбачається з заяви, вимоги щодо захисту прав споживачів позивачем до відповідача не заявляються.

Згідно п.п.4 п. 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2023 року урозмірі 2 684 гривень.

Тобто, позивачу за подання позовної заяви немайнового характеру необхідно сплатити судовий збір у розмірі 536,80 грн. і надати відповідні документи на підтвердження цього.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд приходить до висновку про повернення клопотання про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150-153, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: