Справа № 442/3643/23 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/2043/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2023 року в складі судді Павлів З.С. у справі за позовом Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У травні 2023 року позивач Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області надає відповідачці за вищевказаною адресою АДРЕСА_1 послугу з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення постійно та безперебійно.

За вказаною адресою зареєстрована 1 особа, у помешканні відсутній засіб обліку води, тому обсяг наданих послуг нараховується згідно із нормою та становить 6,38 куб.м. води на місяць.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживач зобов`язаний вчасно вносити плату за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення.

Однак, споживач не здійснив оплати за отримані послуги, в результаті чого станом на 01.05.2023 за ним обліковується заборгованість в сумі 10439,52 грн. Станом на 01.05.2023 будь-яких заяв про відсутність води в квартирі АДРЕСА_2 від відповідача на адресу підприємства не надходило, також позивачу невідомо про жодні дії, вчинені відповідачем щодо відключення (відмову) від комунальної послуги, а також із заявою щодо опломбування вхідної запірної арматури відповідач не звертався. Отже можна вважати, що ОСОБА_1 фактично користувалася і продовжує користуватися послугами КП «Дрогобичводоканал».

На звернення КП «Дрогобичводоканал» до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про видачу судового наказу, 01.11.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ №442/6916/22 про стягнення з ОСОБА_1 8317,88 грн. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення та 248,10 грн. судового збору. Однак, 02.12.2022 судовий наказ був скасований. Оскільки відповідач і надалі не здійснювала жодної оплати за надані послуги позивач повторно звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу. 16.03.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Дрогобичводоканал» заборгованості в розмірі 9220,96 грн. 31.03.2023 судовий наказ було повторно скасовано.

У зв`язку з наявною у відповідачки заборгованістю КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради просило стягнути з ОСОБА_1 10 439 грн. 52 коп. заборгованості та судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2023 року позов КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради 10439,52 гривень заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та 2684 гривні судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , вважає незаконним, таким, що не ґрунтується за засадах верховенства права, не відповідає вимогам ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд розглянув справу у її відсутність, при цьому не повідомив належним чином про час та місце розгляду справи, що відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Акцентує увагу суду на те, що жоден процесуальний документ судом не надсилався на її адресу, де вона офіційно зареєстрована та проживає по теперішній час: АДРЕСА_3 .

Населений пункт, в якому вона проживає, окупований з 26.02.2022 та входить до відповідного переліку ТОТ України. З літа відсутній національний зв`язок, що обмежило її доступ до правосуддя, немала можливості скористатись повним функціоналом ЄСІТС.

Зазначає, що дійсно 16.08.2019 зареєстровано її право власності на квартиру з реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна: 106 та згодом 28.08.2019 її представником підписано Договір про надання послуг з централізованого водопостачання, постачання холодної води і водовідведення, адже мала бажання переїхати туди жити разом зі своєю старенькою мамою. Проте, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2020 року у справі №442/7811/19 зазначену квартиру в порядку ст. 388 ЦПК України витребувано на користь ОСОБА_2 та визнано за нею право власності на квартиру, якою фактично остання володіла та користувалась увесь час. В квартирі ОСОБА_1 не проживала та послугами не користувалась.

Враховуючи положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вважає, що саме споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради вказав, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, рішення суду ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково враховуючи таке.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради.

Проте, колегія суддів з таким висновком в цілому погодитись не може з огляду на таке.

Судом встановлено, що 28.08.2019 між КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання, постачання холодної води і водовідведення.

На підставі вищевказаного договору КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області надає відповідачці послуги з централізованого водопостачання, постачання холодної води і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із умовами договору, суб`єктом користування послугами є 1 власник (наймач, орендар) житлового приміщення (квартири).

У п.6 Договору визначено, що розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення цього договору становить 157,46 грн. у тому числі за централізоване постачання холодної води за 6,38 куб.метрів.

Згідно із розрахунком, здійсненим позивачем, у ОСОБА_1 станом на 01.05.2023 наявна заборгованість в розмірі 10 439,52 грн.

Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

Виконавцями комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, ст.22 Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Отже, зазначені норми матеріального права передбачають зобов`язання споживачів оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: 1) одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; 2) без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; 3) на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна); 4) на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; 5) на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; 6) на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; 7) отримувати від управителя, виконавців комунальних послуг штраф у розмірі, визначеному договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, за перевищення нормативних строків проведення аварійно-відновних робіт; 8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку; 9) складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт; 10) без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку; 11) без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі; 12) у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води; 13) розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Це право не поширюється на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку, крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем.

Як свідчать матеріали справи, 28.08.2019 між сторонами був укладений договір про надання послуг з централізованого водопостачання, постачання холодної води і водовідведення. КП «Дрогобичводоканал» Дрогодицької міської ради, як виконавець, надавав споживачу (відповідачу) послугу з централізованого водопостачання, постачання холодної води і водовідведення. Відповідачка такі послуги приймала, від їх отримання не відмовлялася.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що між сторонами існували правовідносини з надання послуг з водопостачання та водовідведення, в яких одна сторона надавала другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана була своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.

Із наданого стороною позивача розрахунку вбачається, що за споживачем ОСОБА_1 існує заборгованість, яка станом на 01 травня 2023 року становить 10 439 грн. 52 коп.

Відповідачкою не спростовано правильність проведених КП «Дрогобичводоканал» нарахувань плати за користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення за спірний період, що визначався позивачем за нормами споживання відповідно до кількості осіб зареєстрованих за вказаною адресою.

Разом з тим, зазначений розрахунок заборгованості охоплює період з січня 2018 (з урахуванням боргу 120 грн. 84коп) по 30.04.2023, в той час як стверджує відповідачка ОСОБА_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 за нею зареєстровано 16 серпня 2019 року.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право повністю або частково відтворювати судові рішення, що проголошені судом прилюдно, у будь-який спосіб, у тому числі через оприлюднення в друкованих виданнях, у засобах масової інформації, створення електронних баз даних судових рішень.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Так, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень 06 листопада 2020 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення у справі №442/7811/19 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_1 , третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 20 травня 2021 року.

Із змісту вказаного рішення встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 179018970, від 29 серпня 2019 року квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1457, виданого 16 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Шевченко І.Л.

Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Проте, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати.

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обговорено в договорі купівлі-продажу.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20.

Враховуючи зазначені обставини, саме з часу набуття права власності 16.08.2019 відповідач ОСОБА_1 зобов`язана була вносити оплату за житлово-комунальні послуги. Борг, який виник до моменту набуття нею права власності не може бути на неї покладений, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 прийняла на себе обов`язок з оплати боргу за послуги з централізованого постачання та відведення холодної води попереднього власника квартири, а відтак суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що на позивача може бути покладений обов`язок зі сплати наявної заборгованості, яка обліковується по особовому рахунку квартири, яка перебуває у її власності і яка була нарахована попередньому власнику.

Крім цього, вищезгаданим судовим рішенням у справі №442/7811/19 витребувано від ОСОБА_1 квартиру загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 29,9 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 106 на користь ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 29,9 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 106.

Зазначене рішення набрало законної сили 20 травня 2021 року, і саме до цього часу на ОСОБА_1 покладався обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг.

Отже, на відповідачку не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, надані позивачем попередньому власнику, що нараховані до 16 серпня 2019 року та після 20 травня 2021 року, а саме після визнання права власності на квартиру за тим же власником, що був до 16 серпня 2019 року.

Як свідчить розрахунок заборгованості, саме з моменту переходу права власності на вказану квартиру до ОСОБА_1 остання не здійснила жодного платежу. В той час, як за період з 16 серпня 2019 року по 20 травня 2021 року споживачу ОСОБА_1 надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 3916 грн. 65 коп. (15 днів серпня 2019 і 19 днів травня 2021).

Відповідачка ОСОБА_1 , яка з 16 серпня 2019 року до 20 травня 2021 року була власником квартири, в яку надавалися позивачем послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, жодного разу не зверталася до КП "Дрогобичводоканал» з письмовою заявою про неоплату вартості комунальних послуг у період її відсутності як споживача в житловому приміщенні.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на непроживання останньої у спірній квартирі є слушними, натомість, ОСОБА_1 з вимогою здійснити перерахунок плати за житлово-комунальні послуги безпосередньо до позивача також не зверталася, а тому її твердження про те, що вона житлово-комунальними послугами не користувалася є недоведеними та необґрунтованими.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, однак лише в період, коли ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_2 .

В решті вимоги КП «Дрогобичводоканал» до ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки вона не була власником квартири, відповідно і споживачем послуг. Тому, вимоги у цій частині фактично пред`явлені до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Доводи скарги про те, що суд розглянув справу у її відсутність, при цьому не повідомив належним чином про час та місце розгляду справи, що відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегія суддів відхиляє, як безпідставні, з огляду на те, що судом вживались заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду справи за адресою місця знаходження квартири, власником якої вона була та в якій зареєстрована станом на 02.06.2023 (а.с.23).

Проте, конверт із кореспонденцією повернутий на адресу відправника (суду) з відміткою ф. 20 «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку, якщо зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, зменшити розмір заборгованості, відтак стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради 3916 грн. 65 коп. заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що виникла у період з 16 серпня 2019 року до 20 травня 2021 року.

Апеляційний суд також враховує, що спір виник з приводу обслуговування нерухомого майна і позов в даній справі подано за правилами виключної підсудності, а саме за місцезнаходженням майна - АДРЕСА_1 , а відтак наявність чи відсутність реєстрації місця проживання відповідачів за вказаною адресою не впливає на територіальну підсудність цієї справи Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Так, ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 липня 2023 року задоволено частково клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та відстрочено їй сплату судового збору до ухвалення апеляційним судом рішення.

Оскільки рішення суду змінено, відтак необхідно змінити рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, відповідно стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради 1006 грн. 97 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та в дохід держави 1510 грн. 46 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2023 року змінити, викласти резолютивну частину рішення в такій редакції:

Позов Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради 3916 (три тисячі дев`ятсот шістнадцять) гривень 65 копійок заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 16 серпня 2019 року до 20 травня 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради 1006 (одна тисяча шість) гривень 97 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 46 копійок судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний тест постанови складений 06 листопада 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк