ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1682/23
провадження № 2/753/2941/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарях: Мелещенковій А.С., Грицишині А.А., Лузовій І.В., Власенку Д.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

позивач не з`явилася,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_4 ) в особі представника ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.02.2019 судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини, сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи 18.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі заяви ОСОБА_4 головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції Шпаком О.І. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 від 11.05.2019. Дитина проживає з позивачем, мати самостійно дбає про здоров`я дитини, одноособово забезпечує здобуття дитиною освіти, займається вихованням та розвитком сина. У той же час батько дитини, з моменту розлучення, самоусунувся від виконання батьківських прав та обов`язків, не цікавиться сином, його здоров`ям, успіхами у навчанні та не займається його вихованням. Посилається на те, що середньомісячний розмір витрат на утримання дитини складає орієнтовно від 20000,00 грн. до 30000,00 грн, що складається із витрат на: оплату харчування, середньомісячний розмір яких становить орієнтовно від 8 000 гривень; оплату розвитку дитини, в тому числі купівлю іграшок та оплату тренувань з футболу: 3055,90 грн. у жовтні 2022 року, 1500,00 грн. у листопаді 2022 року та 20216,80 грн. у грудні 2022 року, з урахуванням придбання дитині подарунку на Новий рік мобільного телефону; оплату одягу та взуття для дитини, середньомісячний розмір яких становить орієнтовно від 6000,00 грн. до 13000, 00 грн.; оплату комунальних послуг, середньомісячний розмір яких становить від 500,00 грн. до 4700,00 грн.; оплату тренування з футболу, щомісячний розмір яких становить 1500,00 грн.; оплату медичних обстежень та придбання лікарських засобів, розмір яких у грудні 2022 року становив 4977,79 грн.; оплату перевезення дитини, у тому числі до школи та до медичного центру з с. Ковалівка до м. Немирів, на тренування з футболу з с. Ковалівка до м. Вінниця та ін., середньомісячний розмір яких становить орієнтовно від 2000,00 грн. до 5000,00 грн.

Посилаючись на те, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу, що наприкінці 2022 року становило 2850,00 грн., недостатньо для задоволення половини матеріальних потреб дитини. Вказує, що відповідач приховує свій дохід, змінив місце проживання з метою зменшення значення розміру середньої заробітної плати відповідної місцевості, аліменти за судовим наказом з нього стягуються нерегулярно. На підставі положень ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, та стягувати з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 12 000 грн., щомісячно до досягнення сином повноліття. Вирішити питання про відшкодування відповідачем понесених позиваем судових витрат.

Ухвалою суду від 28.03.2023 дану справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.

28.08.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача вказує на недоведеність доводів позову в частині того, що відповідач приховує свій дохід, безпідставність тверджень про ухилення батька від сплати аліментів на утримання дитини та штучне вжиття відповідачем дій щодо зменшення розміру стягнутих аліментів. На переконання представника відповідача, сторона позивача не надала доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін, або інших доказів, які б свідчили про наявність підстав для збільшення розміру аліментів. Просив врахувати, що на утриманні відповідача перебуває його дружина - ОСОБА_6 , з якою відповідач зареєстрував шлюб 12.06.2021, а також син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розмір аліментів, які просить стягнути позивач є непомірно високим, враховуючи доходи відповідача. Обґрунтовуючи розмір аліментів позивач посилалася, в тому числі на витрати, які відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, проте з такою вимогою до суду не зверталася. Просив відмовити у задоволенні позову та у відшкодуванні позивачу витрат на правничу допомогу.

07.09.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій сторона позивача наполягає на тому, що відповідач приховує свої доходи, що підтверджується в тому числі, що його витрати на правничу допомогу у цій справі у розмірі 20000,00 грн. значно перевищують розмір доходу відповідача. Відповідач працює на посаді водія в ТОВ «Агротеп» з посадовим окладом 6950,00 грн., разом з тим на веб сайтах з пошуку роботи наявна вакантна посада водія у ТОВ «Агротеп», де запропонована заробітна плата водію - 50000,00 грн. на місяць. Звернув увагу, що обставини ухилення батька від сплати аліментів, шляхом приховування дійсних доходів та фактичного місяця проживання мають важливе значення для об`єктивного та справедливого вирішення справи з метою ефективного захисту прав дитини в частині позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів. Вказав, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що врегульовано ч. 1 ст. 184 СК України. На переконання позивача, відповідач користуючись тим, що аліменти на утримання дитини стягуються в частці від доходу, умисно вживає заходи для їх зменшення, шляхом зміни зареєстрованого місця проживання, із дати визначення розміру аліментів минув значний період часу, внаслідок чого істотно змінилися обставини, які впливали на розмір витрат на дитину, з моменту введення в країні воєнного стану ціни зросли удвічі, у зв`язку з чим у матері зросли витрати на утримання сина. Аліменти, які стягуються з відповідача за судовим наказом у сумі до 3000,00 грн є недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини та навіть для забезпечення основних загальних потреб дитини (харчування, одяг, взуття, розвиток, лікування). Посилався на те, що витрати на тренування з футболу, одяг та взуття, а також перевезення дитини до школи та на тренування не є додатковими, оскільки не пов`язані із особливими обставинами, а є базовими та необхідними для нормального розвитку дитини. Враховуючи, що відповідачем не спростовано доводи позову, представник просив задовольнити його в повному обсязі та стягнути з відповідача витрати позивача на правничу допомогу, вартість яких є співмірною зі складністю справи та обсягом наданої правничої допомоги.

20.09.2023 представником відповідача подані заперечення, в яких останній вказує, що доводи позову ґрунтуються на припущеннях, позивачем не доведено, що відповідачем приховуються його доходи, не доведено підстав позову, а тому просив у позові відмовити.

03.10.2023 від представника позивача надійшла заява, в якій останній просив стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі 12000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи, що викладені в заявах по суті справи.

Відповідач в судовому засіданні вказав, що зареєстрований в с. Любачів, Володарського району Київської області, проте фактично наразі проживає в м. Запоріжжя разом із родиною у батьків його дружини. Має середню технічну освіту, за фахом він слюсар з ремонту автомобілів, працює на посаді водія в ТОВ «Агротеп», його посадовий оклад складає 6950,00 грн. на місяць. Дружина знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, а його доходів не вистачає на утримання сім`ї та сина від першого шлюбу, тому йому допомагають його батьки та батьки дружини. Також вказав, що має нормальний стан здоров`я, має частку в квартирі, що знаходиться в м. Києві, розмір якої він не пам`ятає, іншого рухомого чи нерухомого майна він не має, доходів не приховує. Разом з тим, зазначає, що не має можливості знайти більш високооплачувану роботу, в т.ч. через воєнний стан в Україні. Визначений позивачем розмір аліментів вважає суттєво завищеним, а вимоги позову є недоведеними.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пославшись на доводи відзиву та заперечень.

Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.06.2019.

У період перебування у шлюбі у сторін по справі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2019 було стягнуто з стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини, сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи 18.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі заяви ОСОБА_4 головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції Шпаком О.І. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 від 11.05.2019.

Дитина перебуває на обліку у сімейного лікаря КП «Немирівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», що підтверджується довідкою від 01.12.2022 № 1436, зі змісту якої вбачається, що мати ОСОБА_4 , постійно цікавиться здоров`ям дитини приводить на огляд. У дитини є всі необхідні щеплення на даний період.

Дитина сторін є учнем 2-А класу ліцею №1 міста Немирова ім М.Д. Леонтовича Немирівської міської ради, що підтверджується довідкою від 30.11.2022 року № 05-11-450, зі змісту якої вбачається, що батько ОСОБА_2 навчанням ОСОБА_5 не цікавиться. Вихованням дитини займається мама. Учень постійно є на уроках та забезпечений всім необхідним.

Дитина сторін відвідує тренування з футболу при ВОК ДЮСШ «Прем`єр-Нива» у м. Вінниця. Зазначені тренування щомісячно оплачує мати самостійно, розмір щомісячної плати становить 1500,00 гривень 00 копійок, що підтверджується довідкою від 28.11.2022.

Відповідач працює на посаді водія автотранспортних засобів в ТОВ «Агротеп» з 12.07.2023 з посадовим окладом 6950,00 грн.

Відповідач вдруге зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 12.06.2021 року. В шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_7 .

З пояснень відповідача встановлено, що останній разом із сім`єю мешкають у м. Запоріжжя разом із батьками його дружини.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20).

За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання.

Аліментні зобов`язання за своєю природою та генезою є саме морально-етичною категорією, яка втілена у нормі позитивного права. Фактично йдеться про повністю не охоплені правом, проте визнані суспільством базові принципи моралі (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 753/20347/20 /провадження № 61-5707св22/).

Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Отже, вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20.

При цьому слід приймати до уваги, що вичерпного і чіткого переліку документів, що свідчать про зміну матеріального стану особи, закон не містить, але такими доказами можуть бути, наприклад, довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7, а також інформація (витяг, довідка) про доходи з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, які містять, зокрема, дані щодо суми всіх доходів фізичної особи за відповідний період (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.06.2023 у справі № 758/8284/21 /провадження № 61-8514св22/).

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідні висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 194/629/17-ц (провадження № 61-37792св18).

Разом з тим, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки) / постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.08.2022 у справі № 712/6313/21 (провадження № 61-3728 св 22)/.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а розмір аліментів, який наразі стягується з відповідача в розмірі 1/4 частки (посадовий оклад 6950 грн) є очевидно недостатнім для утримання сина сторін, який проживає разом із матір`ю - позивачкою, що відповідачем не спростовано.

При цьому, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18 та від 16.06.2021 у справі № 643/11949/19, які зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Суд не може залишити поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, а батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Такий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 664/252/19-ц, від 09.11.2022 у справі № 173/2312/18.

У справі, що є предметом розгляду, встановлено, що з часу винесення судового наказу значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, комунальні послуги, предмети гігієни тощо, відповідач же влаштувався на роботу з мінімальним розміром окладу - 6 950,00 грн.

Переконливих доводів щодо неможливості працевлаштуватись на більш високооплачувану роботу відповідач не навів. Як не пояснив і про неможливість отримувати дохід з належного йому на праві власності нерухомого майна. При цьому, суд бере до уваги, що відповідні обставини не могли бути предметом оцінки під час винесення судового наказу, в силу особливостей процедури наказного провадження.

Зазначене в сукупності, на думку суду, свідчить про наявність достатніх правових підстав для зміни розміру стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх присудження.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Разом з тим, суд вважає такими, що заслуговують на увагу посилання відповідача на недоведеність позивачем заявленого розміру аліментів на утримання дитини у сумі 12000,00 грн, оскільки матеріали справи не містять доказів необхідності надання утримання дитині одним з батьків саме у такому розмірі, як і можливості батька надавати утримання саме в такому розмірі.

Наявність інших доходів відповідач заперечує, проте зважаючи на вартість життя у м. Запоріжжі наявні достатні підстави вважати, що відповідач приховує свої доходи, оскільки середньомісячний дохід в розмірі 6950,00 грн. не у змозі забезпечити двох дітей та фізичне існування відповідача, з урахуванням потреб у харчуванні, одязі, послугах тощо.

При цьому суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що утримувати сім`ю йому допомагають батьки, оскільки належних доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.

Відповідач є особою працездатного віку, зі слів відповідача він має середню технічну освіту, доказів про незадовільний стан його здоров`я суду не надано.

Суд також відхиляє доводи відповідача, що на його утриманні знаходиться дружина, оскільки суду не надано доказів перебування її у декретній відпустці, як і доказів про відсутність у неї доходу.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Відтак, ураховуючи вік дитини та її потреби в існуванні (їжа, одяг, комфорт, користування комунальними, медичними, освітніми послугами) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку, з урахуванням принципу рівності дітей на утримання і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів та на підставі ст. 184 СК України визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн., щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний розмір аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам сина, тому визнається судом достатнім та таким, що відповідатиме принципу розумності та виваженості і забезпечуватиме розвиток дитини, та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дитини.

Сам по собі невеликий розмір офіційного доходу відповідача не звільняє його як батька від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини на достатньому рівні і не свідчить про об`єктивну відсутність можливості виконання батьком свого обов`язку утримувати власну дитину.

Суд вважає, що відповідач як доросла та зріла людина, порядний сім`янин, створюючи сім`ю, беззаперечно має усвідомлювати всю відповідальність покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення дитини як тієї, з якою він наразі проживає та приділяє більшість своєї уваги, так і тієї, яка залишилася проживати разом з матір`ю та потребує не менш уваги та матеріального забезпечення, незалежно від будь-яких обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Отже на підставі оцінки наведених позивачем аргументів і наданих сторонами доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2019 у справі № 753/1737/19 та стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання дитини, сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3500,00 грн. щомісячно але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 21.11.2023 на 10 год. 30 хв.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.11.2023.

СУДДЯ МИЦИК Ю.С.