Ухвала

19 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 479/950/22

провадження № 61-14509ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2023 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договорів оренди землі та стягнення орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких») про розірвання договорів оренди землі та стягнення орендної плати.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - МК № 004390 від 21 січня 2003 року є власницею земельної ділянки площею 2,76 га, кадастровий номер :01:000:0554 та земельної ділянки площею 2,7602 га кадастровий номер :01:000:0553, яку вона успадкувала після смерті чоловіка - ОСОБА_2 на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року.

Вказані земельні ділянки розташовані в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01 січня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договори оренди землі № 60/Ск та № 61/Ск строком на 50 років, які зареєстровані у Кривоозерському реєстраційному відділі, про що у Державному реєстрі земель вчинені відповідні записи від 01 листопада 2006 року за № 0.

Відповідно до умов вказаних договорів оренди, орендна плата встановлена у розмірі 571,53 грн та сплачується протягом строку дії договору, але не пізніше як у строк до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Однак відповідач порушує умови договору оренди, оскільки з 2019 року, тобто більше трьох років, не виплачує позивачу орендну плату, що на її переконання свідчить про систематичність її невиплати та є підставою для дострокового розірвання договорів оренди. Загальна сума заборгованості по орендній платі за двома договорами оренди становить 3 429,18 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд достроково розірвати договір оренди землі № 60/ск від 01 січня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Корнацьких», зареєстрований в Кривоозерському реєстраційному відділі 01 листопада 2006 року за № 00 та договір оренди землі № 61/Ск від 01 січня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та Агрофірма «Корнацьких», зареєстрований в Кривоозерському реєстраційному відділі 01 листопада 2006 року за № 07. Стягнути з ТОВ Агрофірма «Корнацьких» на її користь невиплачену орендну плату в сумі 3 429,18 грн.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2023 року, яке залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відмовлено.

06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2023 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у вказаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Предметом позову у цій справі є вимоги про розірвання договорів оренди та стягнення орендної плати.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі 2 684,00 грн.

Враховуючи, що позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договорів оренди земельних ділянок, стягнення орендної плати у розмірі 3 429,18 грн, то визначаючи ціну позову у справі, необхідно виходити із суми заборгованості, яку просила стягнути позивач, а також із суми, визначеної до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України (сукупність платежів, але не більше ніж за три роки).

Відповідно до змісту оскаржуваних судових рішень 01 січня 2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки № 61/Ск строком на 50 років, який зареєстровано 01 листопада 2006 року в Кривоозерському реєстраційному відділі за № 07, строком на 50 років з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2055 року. 01 січня 2006 року ОСОБА_2 через представника - ОСОБА_3 уклав з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договір оренди вказаної земельної ділянки № 60/Ск строком на 50 років, який зареєстровано 01 листопада 2006 року в Кривоозерському реєстраційному відділі за № 08.

За умовами пункту 9 договорів оренди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 571,53 грн.

Отже, ціна позову у цій справі становить 6 858,36 грн (3 429,18 грн + (571,53 грн х 3 роки)+( 571,53 грн х 3 роки)), яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення у постанові апеляційного суду про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2023 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договорів оренди землі та стягнення орендної плати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов