Справа № 694/151/23 провадження № 2-о/694/4/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

19.01.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , засіб зв`язку: телефон НОМЕР_2 ) Заінтересована особа: Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04061062, адреса: провулок Віктора Потерпілого, 1, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, засіб зв`язку: тел. (04740) 2-21-06, е-mail: ) про встановлення факту смерті,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції заявника

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла в селі Софіївка Бердянського району Запорізької області.Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в селі Софіївка Бердянського району Запорізької області, однак при зверненні до Звенигородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану документ - довідка про причину смерті не прийнято, та вказано, що для підтвердження факту смерті не пред`явлено документ, який виданий державними органами України та форма якого відповідає формі, визначеній законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку із цим, заявник змушений звернутися до суду.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.01.2023 було відкрито провадження та призначено розгляд заяви на 19.01.2023 року.

Заявник у судове засідання не з`явився, просить розгляд справи провести без його участі.

Представник заінтересованої особи, у судове засідання не з`явився, проте надав клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є онуком померлої ОСОБА_2 . Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_3 від 29.11.1986 року, та свідоцтвом про народження батька заявника - ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 10.10.1960 р., батько заявника на дату розгляду даної справи помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть від 26.05.20222 року № 20 ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті церебральний атерозклероз.

Відповідно до акту депутата Звенигородської міської ради від 04.01.2023 р. встановлено: Зі слів свідків та ОСОБА_1 , встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Софіївка Бердянського району Запорізької області, Україна, нині територія окупована Російською Федерацією, померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Про причину смерті ОСОБА_2 директором ТЦСО с. Софіївка (Комунальна установа «Територіальних центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Коларівської сільської ради Бердянського району Запорізької області) отримано довідку про причину смерті форми №106/о №20 від 26.05.2022 р. Зазначену довідку переслано в месенджер Viber від директора закладу - ОСОБА_4 з номеру телефону: НОМЕР_5 на номер телефону ОСОБА_1 НОМЕР_2 . Копія довідки лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 »

З відповіді Звенигородського ВД ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області від 04.01.2023 року №1/32.2-06-22 вбачається, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про смерть бабуся в зв`язку з тим, що в архіві відділу ДРАЦС відсутній актовий запис про смерть ОСОБА_2 .

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно п. 8 ч. 1ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Станом на день розгляду справи воєнний стан в Україні не припинено.

Крім того, згідно з положеннями статей 1, 5, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України « Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій Українивід 22.12.2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Бердянський район, де померла ОСОБА_2 , входить до переліку тимчасово окупованих територій з 28.02.2022.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підпунктами 1,6,7,9 розділу ІІІ глави 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000№ 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5), встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі-лікарське свідоцтво про смерть); рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову упроведенні державної реєстрації смерті (додаток 19), у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації.

У разі направлення судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення державна реєстрація смерті проводиться в день надходження копії такого рішення без звернення будь-якої особи.

Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

За ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Загальновідомим фактом, який не підлягає доведенню, суд вважає те, що станом на день розгляду справи територія Бердянського району Запорізької області є окупованою, та входить до затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані).

Отже, зазначене місце смерті ОСОБА_2 є тимчасово окупованою територією України. Заявник є онуком померлої ОСОБА_2 що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Заявник був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Місце смерті ОСОБА_2 є територією на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, оскільки воно являється тимчасово окупованою територією України. У зв`язку з чим заявнику не можливо отримати в законному порядку оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_2 . При звернені заявника до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області, для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 йому було відмовлено, оскільки він надав фотокопію документу про смерть, а не його оригінал, як вимагає закон.

Звернення в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка, для подальшого оформлення спадкових прав.

Статтею 17 ч.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Пунктом 3 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України №9-1130/0/4-16 з розгляду цивільних і кримінальних справ, передбачено, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. The Republic of Moldova and Russia", "Ilascuand Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами,які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів,які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257 1 ЦПК України.

Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що ОСОБА_2 дійсно померла в с. Софіївка Бердянського району Запорізької області, та оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті ОСОБА_2 неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст. 315, 317, 319 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , засіб зв`язку: телефон НОМЕР_2 ) Заінтересована особа: Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04061062, адреса: провулок Віктора Потерпілого, 1, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, засіб зв`язку: тел. (04740) 2-21-06, е-mail: ) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла в селі Софіївка Бердянського району Запорізької області.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення та невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення підписане 19.01.2023

Суддя Д.І. Сакун