Справа № 502/1781/22
04 січня 2023 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Березнікова О.В.,
за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кілійська міська рада Ізмаїльського району, про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що між ним та позивачкою був укладений шлюб, який вони розірвали у 2013 році. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2015 року діти проживають разом з позивачем. Відповідачка ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не бачиться з ними з 2015 року, не цікавиться їх життям та здоров`ям, тобто позбавлені з боку матері батьківського піклування.
Просить суд позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судове засідання позивач не з`явився, подавши через свого представника заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, завчасно.
Третя особа Кілійська міська рада Ізмаїльського району також надали суду клопотання, в якому просили розглядати справу без участі їхнього представника.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..
Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 16.10.2004, який було розірвано на підставі рішенняКілійського районного суду Одеської області від 18.01.2013.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та 1-ЖД, у сторін за час перебування у шлюбі народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно судового наказу у справі №502/2272/17 від 12.01.2018 з відповідачки ОСОБА_2 стягуються на користь позивач на утримання дітей аліменти у розмірі 930,00 грн. що місяця.
Відповідно до довідки про склад сім`ї позивач ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом із ним за вказаною адресою зареєстровані (входять до складу сім`ї) діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно витягу з наказу Міністерства Оборони України від 03.03.2022 позивач є військовослужбовцем.
З характеристики на позивача встановлено, що останній зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , разом зі своїми дітьми. Розлучений. Самостійно виховує дітей. У березні місяці добровільно вступив до лав ЗСУ. Характеризується з позитивної сторони.
З акту про встановлення фактів виконавчого комітету Кілійської міської ради №7 вбачається, що з 2015 року позивач самостійно виховує своїх дітей. Мати дітей виїхала за кордон та більше 3-ох років до села не приїздила.
Згідно наданого висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради від 21.12.2022 №379 «про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » зазначено наступне, що в інтересах дітей, керуючись ст. 155, 164 СК України, виконавчий комітет вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно статті 12 вищезазначеного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.ст.150, 164, 166 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами;
Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов`язане з питанням захисту прав та інтересів дитини.
У своїй постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, більше семи років не цікавиться їх життям, розвитком, тощо. Не приймає участі у їх утриманні та вихованні.
За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що відповідачка свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей, а тому її доцільно позбавити батьківських прав.
На підставі ст.ст.150, 164 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224 - 233 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте Кілійським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В. Березніков