Ухвала

24 січня 2023 року

м. Київ

справа № 335/9825/21

провадження № 61-12494ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Луспеника Д. Д.,

розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шоніною Оленою Валеріївною, на постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: приватний нотаріус Гембарська Світлана Іванівна, приватний нотаріус Гришина Варвара Іванівна, про визнання недійсними договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги та договору відступлення прав за договором іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: приватний нотаріус Гембарська С. І., приватний нотаріус Гришина В. І., про визнання недійсними договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 06 липня 2018 року № 06/07 та договору відступлення прав за договором іпотеки від 06 липня 2018 року

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) права власності на вищевказану квартиру, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Заява обґрунтована тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири № КМБ/01/09 від 27 лютого 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Журавльовим Д. В.

Вказував, що на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 557-190412 від 19 квітня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» та ним, було укладено договір іпотеки № 966-190412/І від 19 квітня 2012 року, відповідно до умов якого він, іпотекодержатель, передав банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначав, що сума заборгованості за кредитним договором № 557-190412 від 19 квітня 2012 року стягнута з нього на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 15 жовтня 2015 року (справа № 335/9238/14-ц). Вказане рішення суду було виконано у повному обсязі та ним сплачено на рахунок банку заборгованість за кредитним договором. Тобто іпотека за вказаним договором припинена на підставі припинення основного зобов`язання, а тому договори відступлення прав вимоги є недійсними.

Звертав увагу на те, що, існує реальна загроза його власності та ймовірність того, що під час розгляду справи судом ОСОБА_2 може звернути стягнення на спірну квартиру в позасудовому порядку.

Вважав, що наявні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення судом його позовних вимог.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Заборонено вчиняти будь які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

У грудні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шоніною О. В., на постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 05 грудня 2022 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2022 року визнано наведені заявникомпідстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шоніною О. В., залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази поважності причин його пропуску. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок ОСОБА_1 направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 21 грудня 2022 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року він не отримував, а його представник - адвокат Ящук (Шоніна) О. В. отримала 04 листопада 2022 року в суді першої інстанції, що підтверджується наданими доказами.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, його можливо поновити.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року скасувати, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2022 року залишити в силі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року

№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4).

Крім того, пунктами 1-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Встановивши, що предметом спору, який виник між сторонами у справі є визнання недійсними договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 06/07 від 06 липня 2018 року та договору відступлення прав за договором іпотеки від 06 липня 2018 року, апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки у випадку задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, тому суд першої інстанції помилково вважав, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

Крім того, апеляційний суд правильно зазначив, що вимоги про недійсність правочинів полягають у констатації цього факту, і таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню у подальшому та не залежить від наявності у позивача власності на спірну квартиру.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шоніною Оленою Валеріївною, на постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: приватний нотаріус Гембарська Світлана Іванівна, приватний нотаріус Гришина Варвара Іванівна, про визнання недійсними договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги та договору відступлення прав за договором іпотеки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Д. Д. Луспеник