Справа № 464/3608/22 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/3167/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Яцуляка Т.Р. на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, особа щодо якої розглядається справа ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Сихівського районного суду з заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначення йому опікуна, а саме рідного онука ОСОБА_1 .

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 22 вересня 2022 року матеріали даної справи передано за підсудністю до Личаківського районного суду м.Львова.

Вказаною вище ухвалою Сихівського районного суду м.Львова встановлено, що згідно ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 09 вересня 2022 року особа, стосовно якої порушується питання про визнання недієздатним та встановлення опіки - ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м.Львова.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2022 року справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, особа щодо якої розглядається справа ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки - передано на розгляд до Сихівського районного суду м.Львова для розгляду за підсудністю.

Вказану ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Яцуляк Т.Р.

Вважає, що ухвалу суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22.09.2022 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатним передано за підсудністю до Личаківського районного суду м. Львова. Приймаючи вказану ухвалу суд виходив з того, що фактичне місце проживання ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_2 . Таким чином в даному випадку мова йде про фактичне місце проживання, а не про те, за якою адресою така особа зареєстрована.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до Личаківського районного суду м. Львова для розгляду по суті.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є ухвала про передачу справи за підсудністю.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позовній заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду відповідає зазначеним вимогам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, особа щодо якої розглядається справа ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, не підсудна Личаківському районному суду м. Львова, оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27 листопада 2019 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально належить до Сихівського району м.Львова.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною 1 ст. 295 ЦПК України передбачено, що заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Отже, підсудність розгляду даної категорії справ визначається місцем проживання особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у психіатричному закладі, місцем знаходження цього закладу.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються також Законом "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"(далі Закон). Цим Законом регулюються відносини реєстрації фізичних осіб при зміні місця їх проживання або перебування за їх заявою.

Згідно ст. 3 цього Закону місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до вимог ст.6 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" у разі, якщо особа проживає у двох і більше місцях вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до вимог цього Закону (ст.6) особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі Личаківського районного суду м.Львова від 09 вересня 2022 року, якою заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особа: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначення опікуна залишено без розгляду, встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 16 листопада 2018 року визнано недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , призначено опікуном останнього його дочку ОСОБА_4 . В подальшому дане рішення було скасовано судом касаційної інстанції.

Вказаним рішенням Личаківського районного суду встановлено факт проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 2018 рік.

Однак, згідно інформації відповідного органу реєстрації місця проживання чи реєстрації фізичної особи, особа відносно якої вирішується питання про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27 листопада 2019 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально належить до Сихівського району м.Львова.

Дана заява ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначення йому опікуна, надійшла до Сихівського районного суду м.Львова 17 серпня 2022 року, тобто після того як місце проживання ОСОБА_2 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому із викладених у заяві обставин та матеріалів справи не встановлено, що ОСОБА_2 здійснив перереєстрацію місця проживання чи повідомив орган реєстрації про своє місце перебування.

Таким чином, оскільки на час звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним та встановлення над ним опіки, останній на лікуванні у м. Львові не перебуває, а його зареєстроване місце проживання знаходиться на території, на яку поширюється юрисдикція Сихівського районного суду м. Львова, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачуваних законом підстав для передачі справи на розгляд до іншого суду.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 295, 367, 369, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Яцуляка Т.Р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23.01.2023 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.