Справа № 739/824/22
Провадження № 2/739/61/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря - Головня І.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником позивача - адвокатом Гончаровим Віталієм Миколайовичем, представник позивача 2 - адвокат Пікулін Роман Миколайович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про захист прав споживачів, - В С Т А H О В И В: 22.08.2022 року позивач ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Гончарова В.М. звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що у лютому 2022 року для особистих потреб та потреб членів своєї родини позивач вирішив придбати легковий автомобіль. Здійснюючи пошук потрібної моделі в мережі Інтернет, позивач знайшов оголошення про продаж ТОВ «Везем Шиппінг» автомобіля потрібної йому марки. З метою придбання автомобіля в найкоротший термін, позивач зателефонував до відповідача, який запропонував йому укласти попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу. Необхідність укладення попереднього договору відповідач обґрунтував потребою в транспортуванні автомобіля з іншого міста. Попередній договір був надісланий ТОВ «Везем Шиппінг» на його адресу поштою та після проставлення у ньому підпису повернутий відповідачу. Таким чном, 04.02.2022 року між ним та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого його сторони зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб строком до 30.06.2022 року. Крім того, за умовами даного правочину продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 198 569,18 грн., у тому числі ПДВ 33094,96 грн., та сплачується в безготівковій формі на поточний рахунок в національній валюті України гривні. На виконання попереднього договору позивачем було сплачено на користь ТОВ «Везем Шиппінг» грошові кошти у розмірі 198 569,18 грн. За досягнутою домовленістю та з урахуванням оплати послуг відповідач повинен був укласти з ним основний договір на належний відповідачу автомобіль до 30.06.2022 року, однак прострочив виконання такого зобов`язання на 47 днів. Натомість, як виявилось пізніше, транспортний засіб ТОВ «Везем Шиппінг» взагалі не належить і до теперішнього часу, право власності відповідач на цей автомобіль не набув, що робить неможливим виконання в подальшому умов правочину. Таким чином, термін дії договору закінчився, на його виконання позивачем було сплачено кошти, проте відповідач свої зобов`язання не виконав. Просить суд стягнути з ТОВ «Везем Шиппінг» суму сплаченого авансу в розмірі 198 569,18 грн., суму інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 1389,98 грн., пеню в сумі 279 982,54 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Ухвалою судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської бласті від 26.08.2022 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання на 12.10.2022 року на 09.50 год., яке неодноразово відкладалось з різних підстав. 01.11.2023 року на електронну пошту Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить частину позовних вимог, а саме вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 279 982,54 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. залишити без розгляду, а інші позовні вимоги, а саме про стягнення суми сплаченого авансу 198 569, 18 грн. та суму інфляційних витрат, а також витрати на правову допомогу, підтримав та просив задовольнити.

Ухвалою суду від 01.11.2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 , в частині позовних вимог про стягнення з ТОВ «Везем Шиппінг» пені у розмірі 279 982,54 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., було залишено без розгляду.

У відкладене на 10.11.2023 року на 10.10 год. судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Гончаров В.М. не з`явились, попередньо від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення, в разі неявки представника відповідача, не заперечують.

Представник відповідача - директор ТОВ «Везем Шиппінг» Калашніков С.В. будучи обізнаний про розгляд Новгород-Сіверським районним судом даної цивільної справи, у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки з рекомендованим повідомленням, яка не була вручена адресату у зв`язку з відсутністю за вказаню адресою (вибуттям), тому відповідач був викликаний до суду через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, повідомлень про зміну адреси та відзив на позовну заяву до суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення, на підставі наявних доказів у справі, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги пiдлягають частковому задоволенню з наступних пiдстав. Судом встановлено, що 04.02.2022 року мід ТОВ «Везем Шиппінг» (Сторона -1) та ОСОБА_1 (Сторона - 2), було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-12409, за умовами якого сторони зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний Стороні-1 транспортний засіб марки Volkswagen, модель JETTA, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 строком до 30.06.2022 (п.п.1.1, 1.2. Договору) (а.с.16-17). Відповідно до п.2.1. попереднього договору, продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 198 569,18 грн., у тому числі ПДВ 33094,96 грн. Згідно п.2.3. попереднього договору, Сторона-2 сплачує в день підписання цього Договору Стороні-1 на розрахунковий рахунок Сторони-1 в розмірі 198569,18 грн., у тому числі ПДВ 33094,96 грн. Пунктом 4.1 попереднього договору визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме: 04 лютого 2022 року та діє до 30 червня 2022 року або до укладення Основного договору. 09.02.2022 року на виконання попереднього договору, позивачем сплачено на користь відповідача грошові кошти в сумі 198569,20 грн., на підставі рахунку на оплату послуг №12409-ВШ0055 від 04.02.2022 року, що підтверджується квитанцією за № 113Т0042WU від 09.02.2022 року (а.с.14,15). При вирішенні спору суд виходить із наступного. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст.205 ЦК України). За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам роз`яснено, що особами, котрі беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є, насамперед, сторони даного правочину. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Позивачем та його представниками не доведено, що відповідачем умисно вчинено дії із введення позивача в оману з метою заволодіння його грошовими коштами. Згідно ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч.3 ст.635 ЦК України). Таким чином, попередній договір лише зобов`язує сторін укласти основний договір в майбутньому, на основі якого в учасників цивільних відносин виникають цивільні права та обов`язки. Оскільки основний договір між сторонами у визначений строк не було укладено, то зобов`язання за попереднім договором є припиненими в силу ст.635 ЦК України. За змістом п.п.1.3, 1.5, 3.1 попереднього договору відповідач гарантував, що транспортний засіб буде йому належати на момент укладення основного договору, відповідач здійснив викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону після погодження з позивачем, а після укладення основного договору транспортний засіб підлягає державній реєстрації на власника в одному із сервісних центрів МВС України. Згідно рахунку на оплату №12409-ВШ0055 від 04.02.2022 року (зворотня сторона) зазначено, що вартість лоту+аукціонний збір - 1778 $; доставка суша+море -1613 $; брокерські послуги - 400 $; вигрузказ порту - 400 $; розмитнення - 1902 $; послуги з підбору авто - 600 $ ; сертифікація - 331 $; кінцева вартість - 7024 $. Тому відсутні підстави вважати, що транспортний засіб на момент укладення попереднього договору перебуває у володінні відповідача. За умовами попереднього договору такий транспортний засіб викуплено з онлайн-аукціону після погодження з позивачем, внаслідок чого відсутні підстави для висновку, що з боку відповідача мав місце обман. Позивачем не надано доказів, що невиконання відповідачем умов договору було наслідком нечесної підприємницької діяльності, а також відсутні докази того, що укладений попередній договір містить несправедливі для позивача умови, а тому, враховуючи припинення між сторонами зобов`язання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання попереднього договору недійсним. При цьому враховується й правова позиція, наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2020 в справі № 177/1942/16-ц про те, що наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним.

Тому, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу від 04.02.2022 року, задоволенню не підлягає. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченого авансу в сумі 198 569,18 грн., суд враховує наступне. Відповідно до п.п.1.1., 1.2. попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-12409 від 04.02.2022 року сторони зобов`язались до 30.06.2022 року укласти договір купівлі-продажу на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб Volkswagen, модель JETTA, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 . У встановлений строк основний договір купівлі-продажу транспортного засобу сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору. Таким чином, сплачені ОСОБА_1 кошти на рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» в розмірі 198 569,20 грн. (аванс) згідно квитанції №113Т0042WU від 09.02.2022 року, є авансом в розумінні ст.570 ЦК України, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду України від 18.02.2009 у справі №6-23108св08, у постановах Верховного Суду України від 25.09.2012 у справі №6-82цс13, від 13.02.2013 у справі №6-176цс12 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 №461/5297/16-ц, від 17.06.2021 у справі №711/5065/15-ц. Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положення ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною другою ст.625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ТОВ «Везем Шиппінг» до 30.06.2022 року не виконало зобов`язання за попереднім договором від 04.02.2022 то у нього виник обов`язок з повернення авансового платежу, який був сплачений позивачем. Однак доказів того, що ТОВ «Везем Шиппінг» повернуло кошти, які були сплачені позивачем за умовами попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу матеріали справи не містять, тому відповідно до ч.2 ст.625 ЦКУкраїни з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з червня 2022 року по серпень 2022 року у заявленому позивачем розмірі 1389,98 грн. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ТОВ «Везем Шиппінг» суми сплаченого авансу в розмірі 198 569,18 гривень, та суми інфляційних витрат в розмірі 1389,98 гривень, підлягаєть задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, згідно яких, судові витрати складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підтвердження понесених витрат правничої допомоги, позивачем надано Договір про надання правової допомоги №5 від 03.08.2022, копії ордеру адвоката, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та меморіального ордеру №@2PL517802 від 02.08.2022 на суму 5000 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 майнового характеру судом задоволено, тому у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню 5000 грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, оскільки позивач на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір в розмірі 1999,59 грн., що становить 1 % ціни позову, підлягає стягненню з відповідача. Отже, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до ТОВ «Везем Шиппінг» про захист прав споживачів, підлягають частковому задоволенню. Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 274-279, 280-285, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В: Позов ОСОБА_1 , поданий представником позивача - адвокатом Гончаровим Віталієм Миколайовичем, представник позивача 2 - адвокат Пікулін Роман Миколайович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про захист прав споживачів - задовольнити частково. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (), юридична адреса: 03026, м.Київ, Столичне шосе, буд. 101-В, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканця: АДРЕСА_1 , сплачені на виконання попереднього договору ПКП-12409 від 04.02.2022 року, кошти (аванс) в сумі 198 569,18 гривень (сто дев`яносто вісім тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 18 копійок, та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 1389,98 (одна тисяча триста вісімдесят дев`ять) гривень 98 копійок. В задоволенні решти позовних вимог, про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг», укладеного 04.02.2022 року - відмовити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (), юридична адреса: 03026, м.Київ, Столичне шосе, буд. 101-В, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканця: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» () на користь держави судовий збір у розмірі 1999,59 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 59 коп.(отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106). Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя: О. О. Кочура