Справа № 243/161/23
Провадження № 2/243/629/2023
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 січня 2023 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Н.О. Дюміна, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2023 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, визначених зокрема ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Вивченням позовної заяви встановлено, що вона не в повному обсязі відповідає вимогам норм цивільного процесуального законодавства, які є обов`язковими для всіх позовних заяв, з огляду на наступне.

Позивач звернувшись до суду з даним позовом просить суд:

1.Здійснити поділ спільного майна подружжя.

2.Виділити у власність ОСОБА_1 Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 - вартістю 92283 грн. і Ѕ частину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 вартістю 7575 грн.

3.Виділити у власність ОСОБА_2 Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 - вартістю 92283 грн. і Ѕ частину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 вартістю 7575 грн.

Вказане майно позивач вважає об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, загальна вартість яких становить 199716 грн.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Однак, із заявлених позивачем позовних вимог не зрозуміло який саме спосіб захисту порушеного права обрав позивач, просить виділити частину нерухомого майна у власність чи поділити спільне сумісне майно, визнавши за кожним із сторін по частині зазначеного нерухомого майна, що є взаємовиключними вимогами, оскільки ст. 16 ЦК України, передбачає не любий, а цілком коректний спосіб захисту порушеного права. У поданій позовній заяві позивач посилається на норми права, які регулюють порядок поділу спільного сумісного майна подружня, проте у прохальній частині позовної заяви просить виділити у власність по Ѕ частині кожному із сторін на зазначене нерухоме майно, що врегульовано іншими нормами права.

Тобто, позовні вимоги є не чіткими та не зрозуміло сформульовані. У зв`язку з чим, необхідно конкретизувати позовні вимоги у відповідності до передбачених законом способів захисту. Так як позов стосується поділу майна, то прохальна частина позову має містити відповідну вимогу щодо поділу майна, у якій буде чітко зазначено запропонований позивачем спосіб поділу.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2020 року шлюб між сторонами розірвано, шлюбні стосунки між сторонами припинені у травні 2020 року, проте доказів перебування позивача і ОСОБА_2 у шлюбі на момент придбання спірного майна суду не надано. Копії рішення суду про розірвання шлюбу позивачем також не надано.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно чітко зазначити придбане у шлюбі майно, вказати, чим підтверджується придбання майна, що є предметом даного спору, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна та надати відповідні письмові докази на підтвердження придбання спільного майна.

Також, відповідно до п.3 ч.3ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно з п.2 ч.1ст.176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Однак у позові не зазначено на підставі яких доказів позивачем визначено вартість спірного майна. Тому позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується дійсна вартість кожного спірного майна.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СКтаст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Оскільки предметом даного спору є вимоги щодо поділу майна, ціна позову повинна бути визначена, виходячи з дійсної вартістю майна у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Позивачем при зверненні до суду визначено ціну позову в розмірі 199716 грн., проте, матеріали позовної заяви не містять доказів дійсної вартості спірного майна подружжя на час подання позову.

Всупереч вказаним положенням законодавства, позивачем у позовній заяві визначено вартість спірного майна на власний розсуд. У зв`язку з чим, суд звертає увагу, що від визначеної ціни позову залежить правильність сплати судового збору.

Між тим, дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». В якості доказу вартості майна суду може бути поданий звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

У зв`язку з чим, позивачу необхідно визначити ціну позову, яка повинна відповідати дійсній ринковій вартості спірного майна станом на день подання позовної заяви до суду, з наданням до суду відповідних доказів на підтвердження визначеної вартості майна.

Крім того, в порушення вимог п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не надано доказів про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.

Відповідно до ч. ч. 5, 6, 7 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до п. 24, п. 29 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням ВРП № 1845/0/15-21 від 17 серпня 2021 року (далі Положення про ЄСІТС), підсистема «Електронний суд» - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи. У разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Таким чином, законодавцем надано сторонам та учасникам справи альтернативне право звернення до суду з позовними та іншими заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами в електронній формі (з обов`язковою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та підписанням вказаних документів власним електронним підписом) або в паперовій формі (з обов`язковим скріпленням вказаних документів власноручним підписом учасника справи (його представника)).

При цьому, у разі направлення сторонами (учасниками) справи позовних та інших заяв, скарг та інших визначених законом процесуальних документів в електронній формі та підписанням вказаних документів власним електронним підписом, така сторона (учасник) справи відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України та п. 29 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, зобов`язана надати або доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів листом з описом вкладення або доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

Водночас із цим, до матеріалів позовної заяви позивачем не долучено доказів надсилання копій поданих до суду документів листом з описом вкладення іншим учасникам справи або доказів надсилання до Електронного кабінету відповідача поданих до суду документів.

Таким чином позивачу слід усунути вказані недоліки позовної заяви, шляхом подання до суду доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів або доказів надсилання до Електронного кабінету відповідача поданих до суду документів.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки протягом десяти днів з дня одержання копії ухвали, шляхом подання до суду нової позовної заяви із виконанням усіх вимог, зазначених у ст. 175, 177 ЦПК України та в ухвалі суду.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали, а саме:

-конкретизувати позовні вимоги у відповідності до передбачених законом способів захисту;

-зазначити та долучити до позовної заяви всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

-визначити ціну позову, яка повинна відповідати дійсній ринковій вартості спірного майна станом на день подання позовної заяви до суду, з наданням до суду відповідних доказів на підтвердження визначеної вартості майна;

-надати докази про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися;

-подати до суду доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів або доказів надсилання до Електронного кабінету відповідача поданих до суду документів.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у встановлений строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, вона вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.О. Дюміна