УХВАЛА

06 листопада 2023 року

місто Київ

справа № 755/2868/22

провадження № 61-14854ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_2 у лютому 2022 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просив здійснити поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності подружжю (йому та ОСОБА_1 ), визнавши за ним право власності на частку у розмірі 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (ринкова вартість квартири відповідно до висновку про вартість, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , від 28 січня 2022 року № 07/01/22, становить 1 200 000, 00 грн).

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням від 19 грудня 2022 року Дніпровський районний суд міста Києва задовольнив позов ОСОБА_2 .

Суд у порядку поділу майна подружжя визнав за ОСОБА_2 право власності на частку у розмірі 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнав за ОСОБА_1 право власності на частку у розмірі 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Здійснив розподіл судових витрат.

Постановою від 14 вересня 2023 року Київський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року - без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 17 жовтня 2023 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 19 жовтня 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та надав заявнику строк для виконання її вимог.

Заявник 26 жовтня 2023 року подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказами на підтвердження доплати судового збору за подання касаційної скарги.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначила те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 209/974/15-ц, за змістом яких самий лише факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. У тому разі, якщо майно набувається у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, то воно не може вважатися об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а належить на праві особистої приватної власності того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 703/2284/19, відповідно до яких належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя визначається не лише фактом придбання його під час шлюбу, а й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті такого майна. Застосовуючи цю норму права (статті 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не лише факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця;

- (3) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17, щодо застосування пункту 3 частини першої статті 57 СК України.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначила ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Верховного Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають приписам статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу № 755/2868/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак