Єдиний унікальний номер: 378/560/23
Провадження № 2/378/171/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2023 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю. С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Ставищенська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення юридичного факту,

. ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.07.2023 Ставищенською державною нотаріальною конторою йому було направлено повідомлення, з якого йому стало відомо, що в даній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .. Спадщину прийняв, подавши відповідну заяву, спадкоємець за законом ОСОБА_2 .. В матеріалах спадкової справи є копія заповіту, посвідченого старостою села Попружна 21.10.2021 року за р. 11-18, в якому спадкодавиця дві земельні ділянки заповіла « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Нотаріус йому роз`яснила право звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, оскільки він (позивач) не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом термін. Також нотаріусом було роз`яснено можливість в судовому порядку встановити факт, що саме він (позивач) - ОСОБА_5 є особою, вказаною в заповіті.

Тобто, до 13.07.2023 йому не було відомо, що його баба ОСОБА_6 склала відносно нього вищевказаний заповіт, і тому він не звертався у встановлений строк в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після її смерті.

ОСОБА_6 була дружиною ОСОБА_2 , який відповідно є його (позивача) дідом, який не повідомляв його про існування вищевказаного заповіту та про те, що він (дід) звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , це син померлої ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_2 ..

У ОСОБА_6 та ОСОБА_2 була ще дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - його (позивача) мати, остання померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

При складані вищевказаного заповіту було допущено описку при написані його прізвища, замість правильного ОСОБА_8 було вказано " ОСОБА_9 ". Виправити описку в даному заповіті в позасудовому порядку неможливо.

Позивач з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а. с. 80 85)просить суд:

- визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили;

- встановити юридичний факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є тією особою, яка зазначена в заповіті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , посвідченому старостою села Попружна 21.10.2021 року за р. 11-18, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 15.08.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, призначено підготовче судове засідання (а. с. 32-33).

Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду (а. с. 128).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, підтвердила обставини, на які посилається позивач в позові (а. с. 80 85) та відповіді на відзив (а. 114 118), в судовому засіданні додатково пояснила, що фактично між позивачем та відповідачамт після смерті баби ОСОБА_6 відносини не були дружніми.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 (а. с. 90, 91, 92, 93) позовні вимоги не визнали з підстав, наведених у відзиві (а. с. 111 112), зазначивши наступне. Твердження позивача про те, що про існування заповіту він дізнався лише 13.07.2023 з листа Ставищенської державної нотаріальної контори, не відповідає дійсності. Позивач був присутній на похоронах померлої ОСОБА_6 . Після смерті останньої родичі обговорювали спадкові питання, зокрема, хто буде спадкувати майно спадкодавиці. ОСОБА_6 неодноразово складала заповіти, змінюючи своє волевиявлення, що в родині не було таємницею, і всі родичі про це знали. Зміст останнього заповіту також був відомий усім членам родини. Було прийнято спільне рішення про те, що доки ОСОБА_2 живий, - все спадкове майно має залишитись йому, у тому числі і земельні ділянки. Це було пов`язано з тим, що у ОСОБА_2 маленька пенсія і він завдяки цьому мав би додатковий дохід від оренди цих ділянок. А вже після його смерті спадкове майно мало поділитись на дві частини: сину ОСОБА_10 та онуку ОСОБА_11 (позивачу), тобто відповідно до кількості дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Відповідно до цієї домовленості ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_5 не подавали протягом 6-місячного строку заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_2 прийняв спадщину за законом на тій підставі, що на момент смерті ОСОБА_6 проживав разом з нею. Тобто, фактично ОСОБА_5 знав про існування заповіту на його ім`я і діяв усвідомлено, коли протягом визначеного законом 6-місячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 . Тому відсутні поважні причини для пропуску строку прийняття спадщини на підставі заповіту.

Допитані в якості свідків за їх згодою відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду показали, що позивач був присутній на похоронах померлої ОСОБА_6 . Остання неодноразово складала заповіти, спочатку на дочку (матір позивача) та сина ОСОБА_12 , а потім на позивача (земельний пай), решту майна на сина, і всі родичі, в про це знали.

Представник третьої особи Ставищенської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, до суду вказана нотаріальна контора подала заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника контори (а. с. 44, 110).

Заслухавши пояснення представника позивача - ОСОБА_1 , відповідачів, їх представника ОСОБА_4 , покази відповідачів допитаних як свідків за їх згодою, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів спадкової справи, заведеної Ставищенською державною нотаріальною конторою (а. с. 46 - 61) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 (а. с. 51).

За життя ОСОБА_6 склала три заповіти: заповіт від 21.09.2019, посвідчений секретарем Попружнянської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 41 (скасований в подальшому іншими заповітами) (а. с. 56)), заповіт від 22.07.2020, посвідчений секретарем Попружнянської сільської ради та зареєстрований в реєстрі які за № 5 (а. с. 57); та заповіт від 21.10.2021, який посвідчений старостою села Попружна та зареєстрований в реєстрі за № 11-18 (а. с. 58).

Останнім заповітом від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_6 дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:0130 та :02:001:0225, які належать їй на підставі державного акту на право власності серії КВ № 104951, заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а. с. 58).

Позивач посилається на те, що при складані даного заповіту було допущено описку при написані його прізвища: замість правильного « ОСОБА_8 » було вказано " ОСОБА_9 ", на що вказав державний нотаріус Ставшценської державної нотаріальної контори у своєму повідомлені від 13.07.2023, роз`яснивши право встановити в судовому порядку факт, що він є особою, вказаною в заповіті (а. с. 59).

Водночас відповідно до паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 16.10.1998 (а. с. 9-11) та свідоцтва про народження від 02.08.1982 (а. с. 13) прізвище, ім`я та по батькові позивача, ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_5 ,.

Відповідно до ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У даному положенні йдеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, до таких умов віднесено: а) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються та припиняються особисті майнові права; б) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у постанові №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що такі справи розглядаються, якщо згідно із законом, такі факти породжують юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як встановлено судом, що між сторонами наявний спір про право, встановлення факту, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є тією особою яка зазначена у вищевказаному заповіті ОСОБА_6 , посвідченому старостою села Попружна 21.10.2021 року, пов`язане з наступним вирішенням спору про право, законом не визначено іншого порядку його встановлення, у разі встановлення такого юридичного факту, у заявника виникають майнові права щодо можливості отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом (в т. ч. відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину). Вищевказана технічна помилка (описка) у вказаному заповіті в написанні прізвища спадкоємця не впливає на його дійсність.

Наведене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 397/1396/19 (провадження № 61-14040 св 20), з якої вбачається, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення, оскільки він містить особистий підпис заповідача, який свідчить та підтверджував його дійсні наміри.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачу слід встановити факт, що заповітом, посвідченим 21 жовтня 2021 року старостою села Попружна Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, зареєстрованим в реєстрі за № 11-18, ОСОБА_6 дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:0130 та :02:001:0225, які належать їй на підставі державного акту на право власності серії КВ № 104951, заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказаний факт відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 не оспорювали в судовому засіданні.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд зазначає про таке.

В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами під час розгляду справи, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_3 (відповідача по справі) та ОСОБА_13 (дівоче прізвище якої ОСОБА_14 ), що підтверджується копіями свідоцтва про народження та укладення шлюбу (а.с. 14, 15). Відповідач ОСОБА_2 чоловік спадкодавиці, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану (а. с. 53).

Згідно з свідоцтвом про народження від 02.08.1982 року ОСОБА_13 є матір`ю ОСОБА_5 - позивача у справі (а.с. 13).

Мати позивача - ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 16), про що позивач також зазначив в позові.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 (баба позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 51).

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 78 - 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи (а. с. 46-61) встановлено, що спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 прийняв спадкоємець першої черги - її чоловік ОСОБА_2 (а. с. 53), оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею до дня її смерті, про що він вказав в поданій 20.03.2023 до Ставищенської державної нотаріальної контори заяві про прийняття спадщини (а. с. 46). Вказаний факт підтверджується довідкою Ставищенської селищної ради від 14.03.2023 за № 82, яка наявна в матеріалах спадкової справи, відповідно до якої спадкодавиця ОСОБА_6 до дня смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 , до дня смерті разом із спадкодавицею був зареєстрований та постійно проживав лише її чоловік ОСОБА_2 , інших осіб, в тому числі спадкоємців, які б постійно проживали та були зареєстровані разом із спадкодавицею, до дня її смерті немає (а. с. 52).

Відповідач ОСОБА_3 (син спадкодавиці ОСОБА_6 ), на якого остання вищевказаним заповітом від 21 жовтня 2021 року заповіла все інше майно (крім двох вищевказаних земельних ділянок) (а. с. 58), із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не звертався.

Ставищенська державна нотаріальна контора 13.07.2023 надіслала позивачу повідомлення про відкриття спадкової справи на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , зазначивши, що спадщину за законом після смерті останньої прийняв ОСОБА_2 ; в матеріалах спадкової справи є копія заповіту, посвідченого старостою села Попружна 21.10.2021 року за р. 11-18, в якому спадкодавиця дві земельні ділянки заповіла ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Нотаріусом було роз`яснено, що у відповідності до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Також нотаріусом позивачу було роз`яснено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини, роз`яснено право позивача звернутись до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини та право встановити в судовому порядку факт, що він є особою, вказаною в заповіті (а. с. 59).

28.07.2024 позивач ОСОБА_5 подав до Ставищенської державної нотаріальної контори заяву про зупинення вчинення нотаріальних дій (а. с. 60).

31.07.2023 державний нотаріус вказаної нотаріальної контори Цимбалюк В. М. винесла постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що він (позивач) після смерті ОСОБА_6 пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом термін не подав, разом із спадкодавицею до дня її смерті не проживав та на ту обставину, що він не є особою, вказаною в заповіті (а. с. 61).

Обгрунтовуючи позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_5 зазначає, що він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, посилаючись на те, що він лише 13.07.2023 дізнався про наявність вищевказаного заповіту спадкодавиці від 21.10.2022, отримавши вищевказане повідомлення від Ставищенської державної нотаріальної контори від 13.07.2023 (поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України), на підтвердження чого суду надав копію зазначеного повідомлення (а. с. 17).

При цьому позивач послався на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, відповідно до якої нотаріус при заведенні спадкової справи повинен перевірити за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Варто зазначити, що ст. 63 Закону України «Про нотаріат» зобов`язує нотаріуса, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Відповідно до п. 2.1. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (в редакції на час заведення спадкової справи), спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. В умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

Як встановлено судом з витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі (а. с. 47), спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 Ставищенською державною нотаріальною конторою зареєстрована 20.03.2023 - після звернення цього дня до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини одного із спадкоємців першої черги ОСОБА_2 (чоловіка спадкодавиці), який в своїй заяві повідомив, що прийняв спадщину, оскільки проживав із спадкодавицею постійно до дня її смерті. Тобто, фактично спадкова справа була заведена вже після спливу встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Позивач, вказуючи на те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, послався на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17, від 17.03.2021 у справі № 308/4272/19 та від 22.02.2021 у справі № 644/7785/19.

У справі № 263/1221/17 (постанова від 10 січня 2019 року) суд виходив з того, що спадкоємцями першої черги були відповідачі, позивач (сестра спадкодавця) не була спадкоємицею першої черги, отримала лист державної нотаріальної контори, з якого дізналася про існування заповіту вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини.

У справі № 308/4272/19 (постанова від 17 березня 2021 року) суд виходив з того, що відповідач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, тоді як позивачі є спадкоємцями п`ятої черги за законом, останні мешкають в іншій області та не були обізнані про наявність заповіту.

У справі № 644/7785/19 (постанова від 22 лютого 2021 року) суд виходив з того, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не проживала із спадкодавцем на момент смерті, не є спадкоємцем за законом, а тому об`єктивно не могла знати про наявність на її ім`я заповіту,

У справі, яка розглядається за позовом ОСОБА_5 , правовідносини виникли у зв`язку із спадкуванням позивачем, який є спадкоємцем першої черги за правом представлення після смерті баби ОСОБА_6 .

Отже правовідносини у справах № № 263/1221/17, 308/4272/19 та 644/7785/19, на які посилається позивач, та у справі, яка розглядається, не є подібними, тому до спірних правовідносин висновки, викладені у справі в зазначених справах застосовані не можуть бути.

Як показали допитані в якості свідків за їх згодою відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач ОСОБА_5 знав про смерть баби ОСОБА_6 , був на її похоронах. Вказана обставина не оспорювалась представником позивача ОСОБА_1 під час розгляду справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Як зазначено вище, позивач є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_13 , яка як вбачається з матеріалів справи, та не оспорюється сторонами, являлась дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавиці ОСОБА_6 , а тому незалежно від наявності заповіту на його ім`я, позивач у випадку, якщо бажав би прийняти спадщину після смерті баби, мав можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом як спадкоємець першої черги за правом представлення.

У випадку якби позивач не був спадкоємцем першої черги за правом представлення, він дійсно б не мав підстави звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізнався про існування заповіту і така обставина могла бути підставою для задоволення заяви про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд звертає увагу, що в будь-якому разі, будучи спадкоємцем першої черги за правом представлення після смерті баби, незалежно від наявності заповіту, сподіваючись отримати після смерті баби спадкове майно, позивач мав звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини протягом шести місяців після смерті спадкодавця. Вказана вимога закону позивачем виконана не була без поважних причин.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного суду, викладеного в постанові Верховного Суду України від 29 червня 2021 року по справі №671/308/20 (провадження № 61-16392св20), який відповідає характеру правовідносин, що виникли по даній справі. Так, Верховний суд у вказаній постанові зазначив, що у випадку, якби позивач не була спадкоємцем першої черги, вона дійсно б не мала підстави звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізналась про існування заповіту, і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку.

У постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 180/1163/16-ц, від 05 грудня 2018 року у справі 717/1796/16-ц, від 24 червня 2020 року у справі № 754/6414/19 зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, оскільки позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_6 , які давали б підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, його доводи щодо поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини не є такими, які б свідчили про об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для спадкоємця щодо подання у передбачений законом термін заяви про прийняття спадщини, - суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову в цій частині не має, тому в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1217, 1261, 1266 ч. 1, 1269 ч. 1, 1270 ч. 1, 1272 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10 -13, 76, 77, 78-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Ставищенська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення юридичного факту задовольнити частково.

Встановити факт, що заповітом, посвідченим 21 жовтня 2021 року старостою села Попружна Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 11-18, ОСОБА_6 дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:0130 та :02:001:0225, які належать їй на підставі державного акту на право власності серії КВ № 104951, заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_5 (зареєстрований в АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (житель АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (житель АДРЕСА_3 ).

Третя особа: Ставищенська державна нотаріальна контора (смт. Ставище, вул. Цимбала Сергія, 28а, к. 27).

Повне рішення виготовлено 07.11.2023.

Суддя Н. М. Марущак