ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року

м. Черкаси

Справа № 711/596/23
Провадження № 22-ц/821/1645/23
категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

представника позивача адвоката Євтушенко Микола Павлович

відповідач: ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Черкаської міської ради

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Євтушенко Миколи Павловича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про надання дозволу на виїзд за кордон без дозволу (згоди) і супроводу матері.

в с т а н о в и в :

30 січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу (без згоди) і супроводу матері.

Просив суд надати позивачу ОСОБА_1 дозвіл, на виїзд сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Португалія на лікування без дозволу (без згоди) та супроводу матері дитини ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка рф), на строк 6 місяців (з 23 лютого 2023 року по 01 вересня 2023 року).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 березня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про надання дозволу на виїзд за кордон без дозволу (згоди) і супроводу матері передано до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2023 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі та призначено розгляд справи.

26 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Євтушенко М.П. подав до суду заяву про уточнення позовних вимог.

Та остаточно просив суд надати позивачу ОСОБА_1 дозвіл, на виїзд сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Португалію на лікування без дозволу (без згоди) та супроводу матері дитини ОСОБА_2 на строк 6 місяців (з дати набрання законної сили рішенням суду).

Витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2023 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справа дітей Черкаської міської ради, про надання дозволу на виїзд за кордон без дозволу (згоди) і супроводу матері, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Ухвала суду мотивована тим, що між сторонами відсутній спір про право, оскільки право позивача на перетин кордону закріплений законодавчо Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Євтушенко М.П. звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 29 серпня 2023 року.

Просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси про закриття провадження у справі та направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для нового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а тому наявні підстави передбачені ст.ст. 376, 379 ЦПК України, для скасування судового рішення повністю та направлення справи для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Закриваючи провадження у справі, з підстав відсутності предмету спору, суд першої інстанції зазначав на можливість виїзду дитини за кордон без дозволу другого з батьків, що не відповідає чинному законодавству України, так як відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 умовою виїзду дитини за кордон з одним з батьків є нотаріальна згода іншого з батьків, чи рішення суду, а суд першої інстанції не врахував, відповідні зміни до Правил діяли до квітня 2022 року у зв`язку з військовим станом в Україні, а тому на даний час необхідний дозвіл на виїзд дитини за кордон другого з батьків.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржену ухвалу суду про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, не звернув уваги на зазначене та дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що відсутній предмет спору в даній справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на теперішній час перебуває за кордоном разом з дитиною на лікуванні, виїхав без дозволу матері про надання згоди на виїзд дитини за кордон. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що незважаючи на наявність в Правилах перетину державного кордону можливості позивачу самостійно без згоди матері перетинати кордон, але деякі прикордонники вимагали такої згоди, тому вважає, що позов необхідно задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Закриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції в оскарженій ухвалі послався на відсутність предмета спору, зокрема на те, що позивач ОСОБА_1 ставить питання про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу (без згоди) і супроводу, при цьому представник позивача в судовому засіданні погодився з тим, що дане питання врегульовано на законодавчому рівні, але посилається на ніби то наявність перешкод з боку конкретних працівників прикордонної служби при перетині кордону. Також, представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 на даний час перебуває за кордоном з дитиною, при цьому він перетнув кордон без згоди матері дитини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Пунктом 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови КМУ від 25 серпня 2010 року № 724) з наступними змінами та доповненнями передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право: «…батьки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років, за наявності свідоцтва про народження дитини або документів, що підтверджують відповідні повноваження особи, що супроводжує дитину з інвалідністю (у разі здійснення супроводу опікуном, піклувальником, одним або обома прийомними батьками, батьками-вихователями), посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, в якому зазначено статус дитина з інвалідністю, або довідки про отримання державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю, виданої структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві держадміністрації, виконавчим органом міської ради, до території територіальної громади якої входить територія міста обласного значення, районної у місті (у разі її утворення) ради (незалежно від того, кого призначено отримувачем допомоги), або індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю, виданої лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я, або медичного висновку про дитину з інвалідністю до 18 років (їх нотаріально засвідчених копій)…»

Встановлено, позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 (а.с.7), останній має статус дитини з інвалідністю (а.с. 14-17).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що між сторонами відсутній спір про право, оскільки право позивача на перетин кордону закріплений законодавчо Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Таким чином, закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Євтушенко Миколи Павловича - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про надання дозволу на виїзд за кордон без дозволу (згоди) і супроводу матері - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст виготовлено 15 листопада 2023 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко