РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Володимир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 14.06.2023 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне йому спадкове майно, яке складається з права власності на квартиру по АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 склав заповіт, що посвідчений 26.10.2009 року за №2-1990 року державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П. наступного змісту: належну йому квартиру АДРЕСА_2 заповів частки ОСОБА_1 , частки ОСОБА_4 , частки ОСОБА_5 , все інше майно належне йому на день смерті заповів ОСОБА_1 .

Вказаний у заповіті ОСОБА_4 прийняв спадщину проте не встиг її оформити у зв`язку зі смертю.

Зазначена у заповіті ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилась у встановленому законом порядку.

ОСОБА_2 відповідач по справі прийняв спадщину після смерті батька шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Ковелської державної нотаріальної контори.

Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просить визнати за нею право власності на квартиру по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суддв від 22.06.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, подавши суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Дослідивши і оцінивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_3 . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 454, та копією свідоцтва про одруження позивача серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Довідкою №407 від 02.06.2023 виданою комунальним підприємством «Волиньпроект» Волинської обласної ради та копією договору купівлі-продажу від 29.01.1993 стверджується, що померлому ОСОБА_3 на праві власності належала квартира по АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, який складений та посвідчений 26.10.2009 державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П., зареєстрований в реєстрі за № 2-1990, згідно якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому квартиру АДРЕСА_2 заповів в частці ОСОБА_1 , в частці ОСОБА_4 , в частці ОСОБА_5 , а все інше майно належне йому на день смерті заповів ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно матеріалів справи встановлено, що позивач та вказаний у заповіті ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подання нотаріусу відповідної заяви у визначений законом строк, проте ОСОБА_4 не встиг її оформити, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті прийняв спадщину відповідач ОСОБА_2 шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, однак він не заперечує проти задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Зазначена у заповіті ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилась у встановленому законом порядку на користь ОСОБА_4 .

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом, яка претендує на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_3

04 травня 2023 року позивач звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Проте, постановою державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області А.П. Долгунської від 04.05.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом вищевказаного спадкового майна, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно, не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому її права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 142, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно, а саме на квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий А.М. Лутай