Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2023 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді Шумило Н.Б.
за участю секретаря Кравчук А.В.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування шкоди. Ухвалено зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні орендованою ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :12:011:0058, площею 0,3015 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме зобов`язати ОСОБА_2 здійснити демонтаж та вивезення із земельної ділянки з кадастровим номером :12:011:0058, площею 0,3015 га, належних йому тимчасової споруди (павільйону) та огорожі (паркану). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У позові представником позивача повідомлено про попередній (орієнтовний) розрахунок понесених судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що складає 6000 грн., зазначивши, що точний розмір (розрахунок) судових витрат, зокрема, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги разом із відповідними підтверджуючими документами буде уточнений в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

10 жовтня 2023 року до суду від представника позивача адвоката Ільницького М.П. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

У заяві зазначено, що копія вказаного судового рішення отримана представником ОСОБА_1 засобами електронного поштового зв`язку 26.09.2023, що підтверджується матеріалами справи. Також вказаним рішенням не вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу. З огляду на викладені обставини, представник ОСОБА_1 вважає, що пропущення ним строку на звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі допущено з поважних причин, а такий строк підлягає поновленню судом. З огляду на наведене, просить суд поновити ОСОБА_1 строк на звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення, у зв`язку із поважними обставинами, наведеними вище. Окрім того, зауважує, що 25.09.2023 між позивачем та адвокатським об`єднанням «АВАЛОНІЯ» складено та підписано акт надання правової (правничої) допомоги № б/н, згідно з яким об`єднанням передано (надано), а позивачем прийнято (отримано) правову (правничу допомогу) з судового представництва та складення документів процесуального характеру у справі №308/10700/22, що перебуває у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, обсягом (кількістю) в 6,0 робочих годин, загальною вартістю 6000 грн.

Враховуючи наведене, представник позивача просив суд поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, з огляду на обставини та доводи, що викладені в тексті даної заяви, ухвалити додаткове рішення у справі №308/10070/22, згідно з яким вирішити питання щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на оплату професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 6000 грн., а дану заяву розглянути без виклику та за відсутності позивач та його представника.

У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд ухвалює додаткове судове рішення без виклику сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи клопотання представника позивача про поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №308/10070/22, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 3 ст. 127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ЦПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Із правового аналізу норм ст. ст. 126, 127 ЦПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Велика Палата Верховного Суду, приймаючи додаткову постанову від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, залишила без розгляду заяву відповідачки про стягнення понесених нею витрат на професійну правничу допомогу з огляду на пропуск нею строку для подання доказів понесених витрат. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у своєму клопотанні відповідачка не просила поновити пропущений процесуальний строк та не вказала про поважність причин його пропуску, що є підставою для застосування ч. 8 ст. 141 ЦПК України (див. пункт 53, 57 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З матеріалів справи вбачається, що копію судового рішення отримано представником позивача засобами електронного поштового зв`язку 26.09.2023, що підтверджується відповідним записом реєстру відправки в автоматизованій системі документообігу суду.

Суд вважає, що строк подання заяви представник позивача пропустив з поважних причин.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку за можливе поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Ільницькому М.П. строк для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення.

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою представника позивача адвоката Ільницького М.П., дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування шкоди. Ухвалено зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні орендованою ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :12:011:0058, площею 0,3015 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме зобов`язати ОСОБА_2 здійснити демонтаж та вивезення із земельної ділянки з кадастровим номером :12:011:0058, площею 0,3015 га, належних йому тимчасової споруди (павільйону) та огорожі (паркану). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення у справі №308/10072/22 судом не було вирішено питання про судові витрати, а саме про витрати на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення у справі з даного питання.

Так, у відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження)».

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Судом встановлено, що відповідно до договору №131 від 18.10.2021 між адвокатським об`єднанням «АВАЛОНІЯ» в особі адвоката Ільницького Михайла Петровича, який діє на підставі Статуту, та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

Згідно з ордерами про надання правової (правничої) допомоги та свідоцтв про право на зайняття адвокатської діяльності від 29.01.2022 серії ЗР № 21/3037 та ордеру серії ЗР №21/1082 від 21.07.2016 відповідальними від адвокатського об`єднання «АВАЛОНІЯ» за надання правової допомоги визначено адвокатів Пагулича В.Д. та Ільницького М.П.

25.09.2023 між позивачем та адвокатським об`єднанням «АВАЛОНІЯ» складено та підписано акт надання правової (правничої) допомоги № б/н, відповідно до якого об`єднання передало (надало), а позивачем прийнято (отримано) правову (правничу допомогу) з судового представництва та складення документів процесуального характеру у справі №308/10070/22, що перебуває у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, обсягом (кількістю) в 6,0 робочих годин, загальною вартістю 6000 грн.

Вартість однієї робочої години, за узгодженням сторін, становить 1000 грн.

Сторонами в акті зафіксовано наступний короткий звіт про надання правової (правничої) допомоги, а саме:

аналіз правовідносин, що виникли між клієнтом та ОСОБА_3 , включаючи збір відповідних доказів 1 робоча година;

підготовка позовної заяви та додатків до неї, подача вказаного позову до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 2 робочі години;

підготовка додаткових клопотань та поданих додаткових доказів у справі 1 робоча година;

участь (представництво) в судових засіданнях у справі №308/10070/22, що включає шлях до суду, а також час очікування судових засідань 2 робочі години.

Загалом 6 робочих годин адвокатів (співробітників) об`єднання.

Даним актом сторони узгодили, що оплата позивачем на об`єднання правової (правничої) допомоги вартістю 6000 грн. повинна бути здійснена протягом 10 календарних днів із моменту набрання законної сили судового рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/10070/22, або ж за бажання позивача достроково.

02.10.2023 між позивачем та об`єднанням складено та підписано звіт про надання правової (правничої) допомоги №05/ЦПК, в якому міститься деталізований опис складу таких адвокатських послуг, залучених до їх надання працівників об`єднання, а також документи, які підтверджують узгодження між відповідачем та об`єднанням наслідків правонаступництва та вартості 1 робочої години адвокатських послуг об`єднання.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Представником позивача надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачем були дійсно понесені вищезазначені витрати по оплаті наданих послуг з правової допомоги, при цьому суд зважає на складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, ціни позову, приходить до висновку, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Разом з тим, при пред`явлені позову позивачем було заявлено дві вимоги: усунути перешкоди в користуванні орендованою ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :12:011:0058, площею 0,3015 га, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 здійснити демонтаж та вивезення із земельної ділянки з кадастровим номером :12:011:0058, площею 0,3015 га, належних йому тимчасової споруди (павільйону) та огорожі (паркану); стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну останній шкоду в розмірі 12381,19 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2023 року позов задоволено частково, а саме, задоволено лише одну позовну вимогу (усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою), а у задоволенні іншої позовної вимог (стягнення заподіяної шкоду) відмовлено.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Ураховуючи викладене, а також те, що позов задоволено частково, суд прийшов до висновку, що відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 3000 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з вищенаведеним заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 258, 260, 270 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката Ільницького Михайла Петровича, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення процесуального строку задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Ільницькому Михайлу Петровичу строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №308/10070/22.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ільницького Михайла Петровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі №308/10070/22, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне додаткове рішення суду складено 23.10.2023.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Н.Б. Шумило