Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року смт Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Чорної А.О.,

секретаря судового засідання Хорольської І.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

справа № 179/1467/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання.

Із позову вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 . Позивач є студенткою денної форми навчання Новомосковського фахового кооперативного коледжу. Позивач навчається у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів та потребує матеріальної допомоги. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці та має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка навчається та потребує матеріальної допомоги.

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь у зв`язку з навчанням у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дати подання позовної заяви, на період навчання, але не більше ніж до 23 років.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що вона працевлаштована неофіційно на неповний робочий день, працює по 4 години на день, їй не вистачає коштів, оскільки вона навчається, тому просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він згоден сплачувати доньці аліменти у розмірі 1/6 частки. Він одружений та має на утриманні малолітню дитину, тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі частки.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України, ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правовідносини по даному позову регулюються Сімейним кодексом України.

Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою відповідача по справі ОСОБА_2 . (а.с. 6).

Згідно довідки Новомосковського фахового кооперативного коледжу економіки та права ім. С.В. Литвиненка від 18.05.2023 року ОСОБА_1 навчається на денній формі здобуття освіти за спеціальністю 081 Право рівня фахової передвищої освіти «Фаховий молодший бакалавр» з 01.09.2020 року. Термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Навчається на контрактній основі, стипендію не отримує. (а.с. 7).

На теперішній час позивачці ОСОБА_1 виповнилося 18 років.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває в шлюбі з 01.10.2021 року та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 33, 38).

Відповідач ОСОБА_2 працює у ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Фермер» та отримує заробітну плату, яка за період з 01.03.2023 року по 31.08.2023 року становить 64 603,62 грн. (а.с. 37)

Суд зазначає, що правовідносини по даній справі регулюються ст. 199 СК України, відповідно до якої обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказані юридичні факти у своїй сукупності утворюють юридичний склад, необхідний та достатній для виникнення аліментного зобов`язання по утриманню батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є повнолітньою донькою відповідача, якій на час розгляду справи виповнилося 18 років, навчається на денній формі здобуття освіти за спеціальністю 081 Право рівня фахової передвищої освіти «Фаховий молодший бакалавр» Новомосковського фахового кооперативного коледжу економіки та права ім. С.В. Литвиненка з 01.09.2020 року. Термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Навчається на контрактній основі, стипендію не отримує та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача, фізично здоровий, працездатний, одружений, має на утриманні малолітнього сина, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання.

Згідно ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров`я сторін, а також їх матеріальний стан.

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку батьків по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Отже, враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь повнолітньої доньки підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу), які підлягають стягненню з часу звернення до суду з позовом та до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років.

Суд вважає, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та рівню платоспроможності самого відповідача.

Вимога позивача щодо стягнення розміру аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Таким чином, враховуючи, що позивачці виповнилося 18 років та вона є повнолітньою особою, то вимога позивача щодо стягнення розміру аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до п.п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на час звернення з позовом до суду) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явлені позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 263, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.08.2023 року до 30.06.2024 року, але не більш ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1073 грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя А.О. Чорна