Справа№938/604/21
Провадження № 2/938/12/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судових засідань Мартищук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

за участю: третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області,

про встановлення земельного сервітуту,

за участю учасників справи:

від позивача: ОСОБА_3 ;

від відповідача: ОСОБА_4 ;

від третьої особи: ОСОБА_5 ;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулась до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення безоплатного, безстрокового земельного сервітуту на земельній ділянці, кадастровий номер :02:003:0149, що належить ОСОБА_2 у вигляді смуги шириною 4,0м та довжиною 52,0м для проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля та обслуговування земельних ділянок, з кадастровими номерами :02:003:0140, :02:003:0141, що розташовані в смт Верховина, присілок "Безвідне" та належать ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 20.10.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання на 11.11.2021.

10.11.2021 від представника позивача - адвоката Тугай І.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його участю в судовому засіданні по іншій справі, яка розглядатиметься Восьмим апеляційним адміністративним судом, що він підтвердив копією судової повістки та копією ухвали суду.

У зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншій справі, розгляд справи не відбувся та наступне підготовче судове засідання було призначено на 26.11.2021.

У підготовчому засіданні 26.11.2021 з`явився представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тугай Іван Михайлович.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, про розгляд справи у зв`язку з відсутністю в суду інформації про встановлене зареєстроване місце її проживання (перебування), повідомлялася у порядку встановленому ч.10 ст.187 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомила.

Представником позивача було подано клопотання про призначення в справі земельно-технічної експертизи та залучення до участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Верховинську селищну раду Верховинського району Івано-Франківській області.

Ухвалою від 26.11.2022 суд задовільнив клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тугай Івана Михайловича, про залучення до участі у справі третьої особи, та залучив Верховинську селищну раду Верховинського району Івано-Франківської області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Підготовче засідання було відкладено на 16.12.2022. Розгляд клопотання представника позивача про призначення в справі земельно-технічної експертизи, суд відклав на наступне підготовче засідання.

30.11.2021 через канцелярію суду відповідач ОСОБА_2 подала заяву (Вх.№3708/21), в якій зазначила, що 26.11.2021 із сайту Судова влада їй стало відомо про те, що Верховинським районним судом розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту, де вона є відповідачем. Однак оскільки вона змінила адресу місця реєстрації та проживає за межами Верховинського району, а позовні матеріали скеровувались їй за останнім відомим місцем проживання - вона їх не отримала. Тому просила надати їй дозвіл на ознайомлення з матеріалами справи та вручити позовну заяву.

Судом було задоволено дану заяву відповідача ОСОБА_2 та 30.11.2021 вона ознайомилася з матеріалами справи та отримала позовні матеріали.

07.12.2021 через канцелярію суду відповідач ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила продовжити їй строк для надання відзиву на позов, оскільки вона не змогла його подати у визначений судом 15 денний строк, а також надати висновок експерта про технічну можливість встановлення сервітуту та підготувати інші письмові докази та заперечення проти позову. Окрім цього зазначала, що їй потрібен додатковий час для можливості скористатися правовою допомогою адвоката.

В підготовче засідання 16.12.2021 не з`явилися всі учасники справи, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника відповідача на електронну адресу суду надійшла заява (Вх.№ЕП-1216/21) про перенесення підготовчого судового засідання, оскільки у зв`язку з сімейними обставинами він не має змоги з`явитися до Верховинського районного суду 16.12.2021. Відповідач причини неявки суду не повідомила.

Ухвалою суду від 16.12.2021, суд відмовив у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про продовження строку для подання відзиву. Також суд продовжив строк підготовчого провадження у справі №938/604/21 на 30 днів та відклав підготовче засідання на 12 січня 2022.

22.12.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

З цього приводу суд зазначає, що відмовляючи відповідачу у продовженні строку для подання відзиву, судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримала копію позовної заяви та ухвалу суду від 20.10.2021 про відкриття провадження у справі - 30.11.2021, а відтак останній день для подання відзиву на позовну заяву сплинув 15.12.2021.

Разом з тим, як вбачається із поштового конверта, яким відзив на позовну заяву було направлено до суду, такий зданий на поштове відділення 14.12.2021.

Відповідно до п.6 ст. 124 ЦПК України, законодавець визначив, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

В підготовчому засіданні 12.01.2022 оголошувалась перерва до 28.01.2022 для надання позивачу можливості подати викопіювання із генерального плану селища Верховина на клопотання представника відповідача.

20.01.2022 представником позивача було подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 .

В підготовче судове засідання 28.01.2022 не з`явилися всі учасники судового процесу, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тугай І.М. надійшла заява, в якій він підтримав подані ними клопотання, просив підготовче засідання 28.01.2022 проводити без його участі та участі його довірительки. Також представником позивача було долучено до справи викопіювання із генерального плану селища Верховина.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Чобанюка М.М. надійшла заява про перенесення підготовчого засідання на іншу дату, оскільки він немає змоги з`явитись в судове засідання у зв`язку і з погіршенням стану його здоров`я, та задля того щоб не наражати на небезпеку інших учасників процесу.

Третя особа не забезпечила явки уповноваженого представника, причин неявки не повідомила.

З наведених підстав підготовче засідання було відкладено на 17.02.2022.

В підготовчому засіданні 17.02.2022 представником позивача було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Для надання позивачу можливості подати додаткові докази по заяві про забезпечення позову, в підготовчому засіданні оголошувалась перерва до 21.02.2022.

В підготовчому засіданні 21.02.2022 судом було розглянуто заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №938/604/21 та за результатами розгляду постановлено ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовлено.

Також в підготовчому засіданні 21.02.2022 судом було постановлено ухвалу якою відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 та задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Тугай Івана Михайловича про призначення у справі земельно-технічної експертизи. Проведення експертизи було доручено експерту Максимчину Андрію Дмитровичу.

На вирішення експертизи суд поставив наступні питання:

1. Чи є можливість на право проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля до земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0140, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0141, площею 0,3340 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в смт Верховина присілок Безвідне Верховинського району Івано-Франківської області, власником яких є ОСОБА_1 , без встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0149, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_2 ? Якщо так, то вказати яка?

2. Чи проходить через належну ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер :02:003:0149 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою присілок Безвідне смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області будь-який шлях (дорога, проїзд) до належних ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0140, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0141, площею 0,3340 га, для ведення особистого селянського господарства?

3. Чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту на право проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля до належних ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0140, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0141, площею 0,3340 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в смт Верховина присілок Безвідне Верховинського району Івано-Франківської області, через належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :02:003:0149 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою присілок Безвідне смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області? Якщо так, то вказати технічно можливі варіанти встановлення зазначеного земельного сервітуту, зазначивши його розміри, площу, межі, розташування?

На час проведення експертизи провадження по справі було зупинено.

08.07.2022 на адресу суду від судового експерта Максимчина Андрія Дмитровича надійшов висновок №025/06-22 від 27.06.2022 та матеріали цивільної справи №938/604/21 (провадження 2/938/27/22).

Ухвалою від 11.07.2022 суд поновив провадження у справі та призначив розгляд справи у підготовчому засіданні на 26.07.2022.

Позивач в підготовче засідання 26.07.2022 не з`явився, та не забезпечив явки уповноваженого представника, причин неявки не повідомив, хоча позивач та його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та виготовлення копії висновку експертизи, та просив суд відкласти підготовче засідання для надання можливості ознайомитись із вказаним висновком його довірительці ОСОБА_2 , для формування подальшої правової позиції.

Представник третьої особи не заперечила проти відкладення підготовчого засідання.

Відтак, враховуючи неявку позивача та представника позивача в підготовче засідання, клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання та позицію учасників справи присутніх в підготовчому засіданні з цього питання, підготовче засідання було відкладено на 25.08.2022.

01.08.2022 представником позивача було подано через підсистему електронний суд заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі №938/604/21.

Ухвалою від 01.08.2022 суд задовільнив заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Тугай І.М. про вжиття заходів забезпечення позову у справі №938/604/21 шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 , чи будь яким іншим особам за її дорученням вчиняти дії щодо виконання будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий номер: :02:003:0149, площею 0,25 га, по АДРЕСА_1 , до завершення розгляду справи судом.

Ухвалою від 25.08.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 15.09.2022.

В судове засідання 15.09.2022 з`явився представник відповідача. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його участю в іншому судовому засіданні в Івано-Франківському міському суді, що він підтвердив списком справ призначених до розгляду та копіями ордерів на надання правничої допомоги.

З наведених підстав, в судовому засіданні було оголошено перерву до 11.10.2022.

07.10.2022 представник позивача подав через підсистему «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що в цей же день о 11.30год Івано-Франківським апеляційним судом буде розглядатись апеляційна скарга на ухвалу суду у цій справі від 01.08.2022 про вжиття заходів забезпечення позову, де він прийматиме участь, та у зв`язку із цим не зможе з`явитись до Верховинського районного суду.

Також 11.10.2022 представником позивача було подано заяву в якій він просив вважати невірне зазначення прізвища відповідачки у прохальній частині позовної заяви, а саме « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_7 », граматичною опискою.

11.10.2022 до приміщення Верховинського районного суду з`явився представник відповідача, однак у зв`язку із тим, що 11.10.2022 із 08год. 51хв. до 12 год. 58 хв у Івано-Франківській області тривала «Повітряна тривога», розгляд справи у визначений час не відбувся. Після сигналу «Відбій повітряної тривоги» учасники справи до суду не з`явились.

Наступне судове засідання було відкладено на 01.11.2022.

В судовому засіданні 01.11.2022 за участю представників учасників справи, під час дослідження судом доказів долучених до матеріалів справи, зокрема висновку судової земельно-технічної експертизи від 27.06.2022 №025/06-22 та заслуховування позиції учасників справи щодо даного доказу, виникла необхідність у отриманні пояснень експерта щодо відповідного висновку.

Відтак ухвалою від 01.11.2022 суд відклав розгляд справи на 14.11.2022 та викликав в судове засідання судового експерта Максимчина А.Д. для надання ним усних пояснень щодо висновку судової земельно-технічної експертизи від 27.06.2022 №025/06-22.

В судове засідання 14.11.2022 не з`явилися всі учасники судового процесу, про дату та час розгляду справи повідомлялися у встановленому процесуальним законом порядку.

Позивач ОСОБА_1 причини неявки суду не повідомила. Від представника позивача - адвоката Тугай І.М. через систему "Електронний суд" 14.11.2022 (документ сформований 13.11.2022) надійшло клопотання, в якому він зазначає, що не має можливості прибути в судове засідання, призначене на 11год 00 хв. 14.11.2022, оскільки зайнятий в іншій справі у Богородчанському районному суді, де дата судового засідання була погоджена раніше. Окрім того, його участь у даному судовому засіданні є обов`язковою, оскільки спір стосується захисту прав малолітньої дитини, батьки якої загинули під час виконання бойового завдання на заводі "Азовсталь.

Відповідач, представник відповідача та представник третьої особи, причини неявки суду не повідомили.

Судовий експерт Максимчин А.Д. в судове засідання на виклик суду не з`явився. Поштове відправлення, яким суд скеровував йому судову повістку про виклик до суду, разом із ухвалою суду від 01.11.2022 повернулося на адресу суду неврученим, із відміткою поштової установи "досилається за місцем обслуговування", що підтверджується оригіналом конверта, який міститься у матеріалах справи.

За таких обставин, розгляд справи було відкладено на 08.12.2022.

В судове засідання 08.12.2022 з`явилися учасники справи. Також в судове засідання з`явився судовий експерт Максимчин А.Д., та надав усні пояснення щодо складеного ним висновку судової земельно-технічної експертизи від 27.06.2022 №025/06-22.

Оскільки в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що на земельній ділянці ОСОБА_2 на місці запропонованого експертом варіанту сервітуту зведено житловий будинок, в судовому засіданні було оголошено перерву до 23.12.2022 для надання відповідачу можливості подати відповідні докази.

В судове засідання 23.12.2022 з`явився представник відповідача та представник третьої особи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

Представником відповідача було долучено до справи фотографії житлового будинку, який перебуває у процесі будівництва на території земельної ділянки відповідачки та акт обстеження земельної ділянки від 16.12.2022 складений представниками Верховинської селищної ради, про те, що на земельній ділянці відповідача споруджена нова будова.

Враховуючи неявку представника позивача та, що долучені відповідачем докази, були скеровані позивачу тільки 20.12.2022, розгляд справи було відкладено на 12.01.2023.

30.12.2022 представником відповідача було подано через підсистему «Електронний суд» клопотання про долучення доказів щодо понесених відповідачем судових витрат у зв`язку із розглядом даної справи.

В судове засідання 12.01.2023 з`явилися представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференція із власних технічних засобів, представник відповідача та представник третьої особи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовільнити. Представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи щодо вирішення спору поклався на розсуд суду.

Суд звертає увагу на те, що відкладаючи неодноразово розгляд справи, суд керувався одним із основних принципів цивільного судочинства, який передбачає розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Судом також взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, застосовується українськими судами як джерело права.

Зокрема, згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Як вбачається із матеріалів справи, саме у зв`язку із неодноразовою неявкою того чи іншого учасника справи в судове засідання, та подачею ними клопотання про відкладення розгляду справи, необхідність вирішення ряду клопотань учасників справи, зокрема щодо залучення до участі у справі третьої особи, проведення судової експертизи, вжиття заходів забезпечення позову, виклик експерта для отримання його пояснень, надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі, судом продовжувався строк підготовчого провадження, а розгляд справи неодноразово відкладався.

Таким чином, суд відкладаючи розгляд справи, врахував обставини справи, її складність, поведінку сторін, та застосував принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення процесуальних прав учасників судового процесу, принципів рівності та змагальності сторін.

В судовому засіданні 12.01.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилається на те, що вона, ОСОБА_1 тривалий час була власником земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0149, площею 0,25 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :02:003:0140, площею 0,15 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та із кадастровим номером :02:003:0141, площею 0.334 га, цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в Верховина, присілок «Безвідне».

Безпосередньо на земельній ділянці з кадастровим номером 855100:02:003:0140 знаходиться належний їй житловий будинок з господарськими будівлями. Прохід та заїзд до будинку здійснювався через ділянку з кадастровим номером :02:003:0149, яка межує безпосередньо з дорогою зі сторони АДРЕСА_1 .

В подальшому земельну ділянку із кадастровим номером 855100:02:003:0149 вона подарувала близькому родичу ОСОБА_8 , який у відповідності до Договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 10.09.2015 року з ОСОБА_2 , продав вищезгадану земельну ділянку останній.

Позивачка стверджує, що як після відчуження земельної ділянки ОСОБА_8 так і в подальшому відповідачці, вона продовжувала користуватися заїздом до свого будинку, при цьому відповідач жодних зауважень чи застережень не висловлювала. Земельні ділянки, що належать сторонам, по межі розділені огорожею, а в місці заїзду в огорожі влаштовано місце для проходу і проїзду. Проте, в 2021 році відповідачка стала висловлювати заперечення стосовно того, що по належній їй земельній ділянці проходять люди до будинку позивачки та під`їжджають транспортні засоби, що вимусило позивачку звернутися в виконавчий комітет Верховинської селищної ради. Представники органу місцевого самоврядування 09.09.2021 провели обстеження земельних ділянок, які належать сторонам і склали відповідний акт, в якому відобразили обставини того, що до належних ділянок проїзду чи проходу з іншої сторони ніж через ділянку відповідачки у позивачки не має, встановлено що прохід та проїзд до набуття відповідачкою земельної ділянки проходив саме через цю ділянку, зафіксовано, що відповідач відмовляється від встановлення сервітуту, щодо проїзду. Селищною радою рекомендовано звернутися за встановленням сервітуту в судовому порядку за відповідним рішенням суду.

Звертає увагу на те, що на даний час належні їй земельні ділянки повністю ізольовані з усіх боків наявними у власності чи користуванні іншими земельними ділянками, а зі сторони відповідача його земельною ділянкою.

Також позивачка посилається на те, що вона є перестарілою особою - 1930 року народження, потребує стороннього щоденного догляду, підвезення продуктів, дров тощо, а тому наявність права проходу і проїзду до належного їй будинку повинне бути забезпечено.

Вважає, що наведені обставини доводять її право на користування чужою земельною ділянкою для задоволення своїх потреб проходу і проїзду до земельної ділянки, і прогону худоби тощо, і що такі потреби не можуть бути задоволені іншим способом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовільнити та встановити безоплатний, безстроковий земельний сервітут на земельній ділянці, кадастровий номер :02:003:0149, площею 0,25га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_2 у вигляді смуги шириною 4,0м та довжиною 52,0м для проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля та обслуговування земельних ділянок, з кадастровими номерами :02:003:0140, площею 0,15га. із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, :02:003:0141, площею 0,334га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в смт Верховина, присілок "Безвідне" та належать ОСОБА_1 .

Вважає, що долученими до матеріалів справи документами та висновком експертизи підтверджено неможливість використання позивачкою належної їй земельної ділянки без встановлення сервітуту через земельну ділянку відповідачки. Згідно висновку експертизи встановлено наявність проїзду та можливість встановлення сервітуту. Вважає, що запропонований варіант сервітуту є найменш обтяжливим

Також звернув увагу на те, що останнім часом позивачка проживає у своєї сестри та не користується земельною ділянкою відповідача, однак раніше мала можливість пройти через земельну ділянку відповідачки із дозволу людей, які проживали у будинку відповідачки.

Також представник позивача зазначив, що його довірителька зверталась до відповідачки із пропозицією щодо укладення сервітуту, однак тільки в усній формі. Письмової пропозиції щодо укладення сервітуту, позивачка до відповідачки не висувала. Також позивачка не пропонувала відповідачці укласти платний сервітут, тільки безоплатний.

Разом з тим, вважає, що відповідачка діяла недобросовісно, оскільки вже під час розгляду справи здійснила будівництво будинку на земельній ділянці щодо якої вирішується питання встановлення сервітуту.

Правова позиція відповідача.

Відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву в якому вона просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Свої заперечення відповідач мотивує тим, що 10 вересня 2015 року нею було придбано земельну ділянку кадастровий номер: :02:003:0149, яка розташована за адресою: смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області, що підтверджується договором купівлі - продажу земельної ділянки від 10 вересня 2015 року.

Згідно п. 2 Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 10 вересня 2015 року передбачено, що право власності продавця на земельну ділянку, що є предметом цього договору, підтверджене Договором дарування посвідченим, 22.04.2014 року за реєстровим №734, ОСОБА_9 , приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу.

Пунктом 7 вказаного договору купівлі - продажу земельної ділянки передбачено, що земельні сервітути, як постійні, так і строкові щодо земельної ділянки, яка відчужується за цим договором, не встановлені. Земельна ділянка, яка відчужується за цим договором не виділена в натурі на місцевості як земельний пай і не відноситься до земель сільськогосподарського товарного виробництва, що підтверджується довідкою виданою відділом Держземагенства у Верховинському районі 02.08.2015 року за № 03-06/421.

На даний час вона є власником цієї земельної ділянки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію праві власності індексний номер витягу: 45846722.

На вказаній земельній ділянці нею було збудовано житловий будинок, загальною площею 201 кв. м., житловою площею 87,5 кв. м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 107858984.

Звертає увагу на те, що згідно поданих позивачем доказів, а саме, державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 830348, належна їй земельна ділянка кадастровий номер: :02:003:0149 була передана у власність ОСОБА_10 на підставі рішення V сесії п`ятого демократичного скликання Верховинської селищної ради від 21 грудня 2006 року. Відтак, при виготовленні технічної документації на земельну ділянку могло бути встановлено сервітут.

В 2014 році позивачка подарувала зазначену земельну ділянку близькому родичу ОСОБА_8 , тобто вказана земельна ділянка перебувала у власності сім`ї позивачки з 2006 року. Родина позивачки мала досить часу для того, щоб у безспірному порядку встановити сервітут, однак не бажала цього робити.

Вважає, що позивачка не довела належними та допустимими доказами факт неможливості використання належної їй земельної ділянки без обтяження сервітутом її земельної ділянки, а також відсутності можливості задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом, окрім як встановлення земельного сервітуту на проїзд чи прохід через належну їй земельну ділянку.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення викладені у відзиві, просить у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що земельна ділянки відповідачки огороджена, однак жодних перешкод для проходу чи проїзду, позивачці вона не чинила, а позивачкою не надано належних доказів неможливості користуватись своєю земельною ділянкою. Позивачка просить встановити сервітут для проїзду автомобіля, однак не доводить, що в неї є автомобіль та вона має право керування автомобілем.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь які докази того, що позивачка зверталась до відповідачки із пропозицією встановити сервітут, що в свою чергу унеможливлює встановлення сервітуту в судовому порядку. Також вважає, що запропонований експертом варіант сервітуту не є найменш обтяжливим. Із висновку незрозуміло, чому запропонований варіант сервітуту прокладено саме до земельної ділянки кадастровий №:02:003:0140, та в судовому засіданні експерт не зміг дати на це відповідь. Також експерту було відомо, що на земельній ділянці щодо якої вирішується питання встановлення сервітуту, є запроектований будинок, однак експерт запропонував тільки один варіант сервітуту, який проходить через цей будинок, та відповідає варіанту, який запропонував позивач, ще до проведення експертизи. Більше того, на даний час будівництво цього будинку майже завершене. Також представник звертає увагу на те, що в судовому засіданні експерт надав пояснення згідно яких, ним при проведенні досліджень не враховувались варіанти проходу до земельних ділянок позивачки через інші земельні ділянки окрім відповідачки, а також не враховувались норми ДБН, які передбачають мінімальну відстань від дороги до житлового будинку.

Правова позиція третьої особи.

Третя особа Верховинська селищна рада Верховинського району Івано-Франківської області, письмових пояснень по суті спору не подала. В усних поясненнях наданих в судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що позивач звернулась до Верховинської селищної ради з питанням щодо наявності проходу та проїзду до належних їй земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0140 та :02:003:0141. Верховинською селищною радою було розглянуто звернення позивачки та надано письмові відповіді, які долучено до справи. Зокрема позивачу було рекомендовано встановити земельний сервітут у встановленому законом порядку.

Щодо здійснення відповідачкою перешкод у доступі позивачці до її земельних ділянок через земельну ділянку відповідачки, чи з приводу наявності проходу чи проїзду через інші суміжні земельні ділянки, позивачка до Верховинської селищної ради не зверталась.

Щодо вирішення спору поклалась на розсуд суду.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.05.2008 року серії НОМЕР_1 , копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18932436 від 23.05.2008 та копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 4-12, Том І), ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.10.2007 серії ЯД №832098, та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.09.20212 №НВ-021, ОСОБА_1 , на підставі рішення Верховинської селищної ради від 12.12.2006, належить земельна ділянка площею 0,1500га, кадастровий №:02:003:0140, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.13-17, Том І).

Відповідно до плану меж земельної ділянки, вказана земельна ділянка межує: від А до Б із земельною ділянкою ОСОБА_11 ; від Б до В із земельною ділянкою ОСОБА_1 ; від В до А із земельною ділянкою ОСОБА_12 .

Також ОСОБА_1 , на підставі рішення Верховинської селищної ради від 12.12.2006, належить земельна ділянка площею 0,3340га, кадастровий №:02:003:0141, із цільовим призначенням: для особистого селянського господарства, яка розташована в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.10.2007 серії ЯД №832099 (а.с.18, Том І).

Відповідно до плану меж земельної ділянки (а.с.19, Том І), вказана земельна ділянка межує: від А до Б із земельною ділянкою ОСОБА_11 ; від Б до В із земельною ділянкою ОСОБА_13 ; від В до Г із земельною ділянкою ОСОБА_10 ; від Г до Д із земельною ділянкою ОСОБА_14 ; від Д до Е із земельною ділянкою ОСОБА_12 ; від Е до А із земельною ділянкою ОСОБА_15 .

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.03.2008 серії ЯЕ №830348, ОСОБА_10 , на підставі рішення Верховинської селищної ради від 21.12.2006, належала земельна ділянка площею 0,2500га, кадастровий №:02:003:0149, із цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.20, Том І).

Відповідно до плану меж земельної ділянки (а.с.21, Том І), вказана земельна ділянка межує: від А до Б із земельною ділянкою ОСОБА_16 ; від Б до В із земельною ділянкою ОСОБА_17 ; від В до Г із землями запасу с/ради (дорога); від Г до Д із земельною ділянкою ОСОБА_14 ; від Д до Е із земельною ділянкою ОСОБА_1 ; від Е до А із землями запасу с/ради (під`їзд).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 10.09.2015 року між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), продавець передав у власність покупця за ціною та на умовах узгоджених цим договором, земельну ділянку площею 0,25га., з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області, а покупець прийняв у власність вказану земельну ділянку, та зобов`язався сплатити за неї грошову суму обумовлену договором.

Відповідно до п.2 вказаного договору, право власності продавця на вказану земельну ділянку, підтверджене договором дарування посвідченого 22.04.2014 за реєстровим №734, приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. Кадастровий номер земельної ділянки: :02:003:0149. Право власності зареєстроване за продавцем, приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я, 22.04.2014 за №5423620, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08.

Згідно п.3 та п.7 договору, відомості про обтяження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Земельні сервітути, як постійні так і строкові, щодо земельної ділянки, яка відчужується за цим договором, не встановлені.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 19.10.2015 за №45846722, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер: :02:003:0149. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Окрім того, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 16.12.2017 за №107858984, ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер: :02:003:0149.

Також, відповідно до даних із електронного порталу єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, 12.02.2022 в електронному порталі єдиної державної електронної системи у сфері будівництва було зареєстровано «Будівельний паспорт на будівництво індивідуального (садибного) житлового будинку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0149 (а.с. 153-157, Том І).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 , 1930 р.н., складеного комісією Верховинської селищної ради, за результатами проведення обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 , було встановлено, що на земельну ділянку кадастровий номер: :02:003:0149, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , обтяження щодо проїзду до суміжної земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0141 та земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0140, не встановлені. До даних земельних ділянок під`їзду чи підходу з іншої сторони неможливо облаштувати. До приватизації та відчуження земельної ділянки з кадастровим номером: :02:003:0149, під`їзд проходив через дану земельну ділянку. При обстеженні земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0149, власниця ОСОБА_2 , відмовляється встановленню сервітуту щодо проїзду.

Листом від 10.09.2021 №І-2094 (а.с.28, Том1), Верховинська селищна рада повідомила ОСОБА_1 , що за результатами її звернення, шляхом виїзду на місцевість, комісією було встановлено, що до її господарства дійсно відсутня під`їзна дорога. Вказано, що дорога, якою вона користувалась протягом декількох років проходить по приватній земельній ділянці, власником якої є ОСОБА_2 , яка при обстеженні земельної ділянки категорично заперечила наявність проїзду. Відтак селищною радою зазначено, що орган місцевого самоврядування не вправі зобов`язати власника території встановити договір земельного сервітуту, однак такий може бути встановлено за згодою сторін чи рішенням суду.

Листом від 14.12.2021 №3672/02-07/10 (а.с. 100, Том1), Верховинська селищна рада даючи відповідь на запит представника відповідача адвоката Чобанюка М.М., зазначила, що в акті обстеження земельної ділянки від 09.09.2021 зазначено, що до набуття права власності на земельну ділянку кадастровий номер: :02:003:0149, був наявний проїзд до ділянки ОСОБА_1 , оскільки згідно пояснень колишнього власника цієї ділянки, дві суміжні земельні ділянки були у приватній власності однієї особи.

Також у листі зазначено, що при виготовленні документації на земельну ділянку при її відчуженні, даний проїзд не був вказаний, а тому юридично його не існує. Фактичне використання цього проїзду свідчить тільки про наявність певних домовленостей між ОСОБА_18 та новим власником ділянки ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку судового експерта Максимчина Андрія Дмитровича від 27.06.2022 №025/06-22, складеного за результатами проведеної земельно технічної експертизи призначеної ухвалою суду від 21.02.2022, експертом встановлено наступне:

-зовнішні межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0140, площею 0,15га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0141, площею 0,3340га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області власником яких являється ОСОБА_1 , проходять по межах інших землевласників та землекористувачів, та не мають спільної межі з землями селищної ради - дорогою, проїздом, проходом та іншими землями загального користування. Згідно Викопіюванню з генплану смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області (Територія садибної забудови. Генеральний план забудови смт. Верховина розроблений ФОП ОСОБА_19 ), затверджений двадцять п`ятою сесією сьомого демократичного скликання Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 12.02.2019 №202-25/2019, до земельних ділянок, власником яких являється ОСОБА_1 , немає жодних існуючих чи проектних вулиць, доріг, проїздів чи проходів.

Провівши огляд за адресою: смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області, експертом враховуючи існуючу ситуацію (фактичні межі землекористувань) та рельєф місцевості, було встановлено єдиний варіант проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля по земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:0149, площею 0,25га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_2 .

- провівши огляд за адресою смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області експертом було таж встановлено, що через належну ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,25га, кадастровий номер :02:003:0149 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд проходить ґрунтова дорога від дороги з твердим покриттям загального користування селищної ради зі заходу ділянки через північну межу на північний схід до земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0141, площею 0,3340га, для ведення особистого селянського господарства та через неї до земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0140, площею 0,15га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належать ОСОБА_1 .

- також експерт встановив, що технічна можливість встановлення земельного сервітуту шириною 4,0м на право проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля до належних ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0140, площею 0,15га, з цільовим призначенням для будівництва та. обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0141, площею 0,3340га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області через належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,25га, кадастровий номер :02:003:0149 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою присілок Безвідне, смт. Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області, існує та відображена у Додатку № 1.

Окрім того, відповідно до плану (схеми) встановлення земельного сервітуту (Додаток №1 до висновку), на частину земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер :02:003:0149 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, власником якої є ОСОБА_2 за адресою: присілок Безвідне, смт Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області встановлено земельний сервітут площею 0,0355га на право проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля до належних ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0140, площею 0,1.5га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0141, площею 0,3340га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області, який проходить від дороги з твердим покриттям загального користування селищної ради зі заходу ділянки через північну межу на північний схід та має розміри: 5,98м.п., 2,20м.п., 18,37м.п., 17,81м.п., 49,79м.п., 4,00м.п.,4,44м.п. , 47,92 м.п., 15,13м.п., 25,56м.п. (позначено зеленим кольором Додаток №1).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 , від 16.12.2022, складеного комісією Верховинської селищної ради, за результатами проведення обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 , комісією було встановлено, що на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 кадастровий номер: :02:003:0149, споруджена нова будова. Даний об`єкт побудований на території, яка згідно висновку №025/06-22 судової земельно-технічної експертизи проектувалася для встановлення можливого земельного сервітуту. Також до акту долучено фото будівництва.

Оцінка суду.

Предметом позову у даній справі є вимоги про встановлення безоплатного, безстрокового земельного сервітуту у вигляді смуги шириною 4,0м та довжиною 52,0м на земельній ділянці, яка належить на праві власності відповідачу для проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля та обслуговування земельних ділянок які належить на праві власності позивачу.

Відповідні правовідносини врегульовані положеннями Розділу ІІ ЦК України «Речові права на чуже майно», Главою 16 «Право земельного сервітуту» Розділу ІІІ «Право на землю» Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які необхідно оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 395 ЦК України, одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

Статтею 401 Цивільного кодексу України, визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно із ст.402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки або особою, яка використовує земельну ділянку на праві емфітевзису, суперфіцію. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Частиною 3 ст.402 ЦК України передбачено, що у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ч.5,7 ст. 403 ЦК України, сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Особливості користування чужою земельною ділянкою визначені ст. 404 ЦК України.

Зокрема, відповідно до положень ст.404 ЦК України, законодавець визначив, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо.

Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до положень ст. 98 Земельного кодексу України, законодавець визначив, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Статтею 99 Земельного кодексу України визначено, що власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення, зокрема таких земельних сервітутів: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); право прогону худоби по наявному шляху .

Відповідно до ч.1 ст. 100 Земельного кодексу України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пленум Верховного суду України у постанові від 16.04.2004 №7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначив, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Відповідно до правових висновків викладених у постанові від 12.12.2018 справа №369/3190/16-ц, Верховний суд зазначив, що закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом а також, що земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється.

Касаційний господарський суд у складі Верховного суду в своїй постанові від 19 червня 2019 року у справі № 925/603/18, зробив висновок, про те, що передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, для якої планується встановити сервітут. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій з метою встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.

Вказаний висновок був підтриманий Великою Палатою Верховного суду в ухвалі від 08.12.2022 по справі №701/1475/19. Зокрема Велика палата Верховного суду зазначила, що передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут.

Аналізуючи наведені положення законодавства, що регулюють питання встановлення земельного сервітуту, а також правові позиції Верховного суду, особа, яка звертається до суду із позовом про встановлення земельного сервітуту повинна, зокрема довести: для задоволення яких потреб необхідний такий сервітуту; та що такі потреби не можуть бути задоволені іншим способом, без встановлення сервітуту на земельній ділянці відповідача; обгрунтувати площу і межі чужої земельної ділянки, встановлення сервітуту на яку вимагає позивач; довести, що запропонований земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється; факт недосягнення згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Одночасно, у відповідності до положень ст.76 ЦПК України доказування у цивільних справах здійснюється за допомогою визначених засобів доказування, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом положень ЦПК України:

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 3 і 4 ст. 12 ЦПК України);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України);

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, позивач звертаючись з позовом до суду вказала, що вона тривалий час була власником земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0149, :02:003:0140, та :02:003:0141. Безпосередньо на земельній ділянці з кадастровим номером 855100:02:003:0140 знаходиться належний їй житловий будинок з господарськими будівлями. Прохід та заїзд до будинку здійснювався через ділянку з кадастровим номером :02:003:0149, яка межує безпосередньо з дорогою зі сторони АДРЕСА_1 . Після того, як земельна ділянка із кадастровим номером 855100:02:003:0149 за договором дарування перейшла у власність ОСОБА_8 , та в подальшому за договором купівлі продажу, у власність ОСОБА_2 , вона продовжувала користуватися заїздом до свого будинку, і відповідач жодних зауважень чи застережень не висловлювала. Проте, в 2021 році відповідачка стала висловлювати заперечення стосовно того, що по належній їй земельній ділянці проходять люди до будинку позивачки та під`їжджають транспортні засоби, що змусило її звернутись до Верховинської селищної ради, яка рекомендувала їй звернутися за встановленням сервітуту в судовому порядку.

На підтвердження обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, а саме необхідність встановлення земельного сервітуту, позивач представила суду наступні докази, а саме: копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.05.2008 року серії НОМЕР_1 ; копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18932436 від 23.05.2008; копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копію державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.10.2007 серії ЯД №832098; копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.09.20212 №НВ-021; копію державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.10.2007 серії ЯД №832099 ; копію державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.03.2008 серії ЯЕ №830348; копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 10.09.2015 року між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець); копію акту обстеження від 09.09.2021, земельної ділянки ОСОБА_1 , 1930 р.н., складеного комісією Верховинської селищної ради, за результатами проведення обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 ; копію листа Верховинської селищної ради від 10.09.2021 №І-2094.

Також позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на висновок судового експерта Максимчина Андрія Дмитровича від 27.06.2022 №025/06-22, складений за результатами проведеної земельно технічної експертизи призначеної ухвалою суду від 21.02.2022.

Судом в судовому засіданні безспірно встановлено, що у власності позивача ОСОБА_1 перебуває житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Також, згідно наявних у матеріалах справи копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.10.2007 серії ЯД №832098, копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.10.2007 серії ЯД №832099, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.09.20212 №НВ-021, ОСОБА_1 , належать земельна ділянка площею 0,1500га, кадастровий №:02:003:0140, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,3340га, кадастровий №:02:003:0141, із цільовим призначенням: для особистого селянського господарства, яка розташована в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району Івано-Франківської області.

Відповідно до плану меж земельної ділянки (а.с.19, Том І), земельна ділянка кадастровий №:02:003:0141 межує: від В до Г із земельною ділянкою ОСОБА_10 .

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.03.2008 серії ЯЕ №830348, ОСОБА_10 , на підставі рішення Верховинської селищної ради від 21.12.2006, належала земельна ділянка площею 0,2500га, кадастровий №:02:003:0149, із цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району Івано-Франківської області, яка в подальшому на підставі договору дарування від 22.04.2014 перейшла у власність ОСОБА_8 та на підставі договору купівлі продажу від 10.09.2015 перейшла у власність відповідачки ОСОБА_2 .

Зокрема, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 19.10.2015 за №45846722, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер: :02:003:0149. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Таким чином, судом встановлено, що сторони у справі є суміжними землекористувачами і належні їм земельні ділянки кадастровий №:02:003:0141 та кадастровий номер: :02:003:0149 мають спільну межу.

Однак представлені позивачем докази, не підтверджують існування обставин, на які вона посилається як на підставу для встановлення земельного сервітуту.

Зокрема, як вбачається із Акту обстеження земельної ділянки від 09.09.2021, комісією Верховинської селищної ради, за результатами проведення обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 , було встановлено, що на земельну ділянку кадастровий номер: :02:003:0149, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , обтяження щодо проїзду до суміжної земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0141 та земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0140, не встановлені. До даних земельних ділянок під`їзду чи підходу з іншої сторони неможливо облаштувати. До приватизації та відчуження земельної ділянки з кадастровим номером: :02:003:0149, під`їзд проходив через дану земельну ділянку. При обстеженні земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0149, власниця ОСОБА_2 , відмовляється встановленню сервітуту щодо проїзду.

У листі від 10.09.2021 №І-2094, Верховинська селищна рада повідомила ОСОБА_1 , що за результатами її звернення, шляхом виїзду на місцевість, комісією було встановлено, що до її господарства дійсно відсутня підїзна дорога. Вказано, що дорога, якою вона користувалась протягом декількох років проходить по приватній земельній ділянці, власником якої є ОСОБА_2 , яка при обстеженні земельної ділянки категорично заперечила наявність проїзду. Відтак селищною радою зазначено, що орган місцевого самоврядування не вправі зобов`язати власника території встановити договір земельного сервітуту, однак такий може бути встановлено за згодою сторін чи рішенням суду.

Аналіз вказаного акту та листа Верховинської селищної ради дає підстави для висновку, що до господарства позивачки відсутня під`їзна дорога. До приватизації та відчуження земельної ділянки з кадастровим номером: :02:003:0149, через неї проходив під`їзд до земельних ділянок кадастровий номер: :02:003:0141 та земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0140, які перебувають у власності позивачки. Разом з тим, власниця земельної ділянки кадастровим номером: :02:003:0149, категорично заперечила наявність такого заїзду.

Однак у даних документах жодним чином не конкретизовано, яким саме чином проходив цей під`їзд, чим підтверджується його наявність.

Вказані документи не містять жодних посилань на те, що власник земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0149 чинить позивачу перешкоди у доступі до належних йому земельних ділянок, шляхом проходу чи проїзду через свою земельну ділянку.

Як зазначено в акті, відповідачка тільки заперечила наявність заїзду, що в свою чергу відповідає обставинам встановленим комісією у цьому ж акті про те, що на земельну ділянку кадастровий номер: :02:003:0149, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , обтяження щодо проїзду до суміжної земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0141 та земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0140, не встановлені.

Відсутність будь яких обмежень щодо користування земельною ділянкою кадастровий номер: :02:003:0149 була зафіксована також і у договорі купівлі-продажу земельної ділянки, укладеному 10.09.2015 між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), за яким остання набула право власності на вказану земельну ділянку.

Так, відповідно до п.3 та п.7 вказаного договору, відомості про обтяження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Земельні сервітути, як постійні так і строкові, щодо земельної ділянки, яка відчужується за цим договором, не встановлені.

Суд також звертає увагу на те, що листом від 14.12.2021 №3672/02-07/10, Верховинська селищна рада даючи відповідь на запит представника відповідача адвоката Чобанюка М.М., зазначила, що в акті обстеження земельної ділянки від 09.09.2021 зазначено, що до набуття права власності на земельну ділянку кадастровий номер: :02:003:0149, був наявний проїзд до ділянки ОСОБА_1 , оскільки згідно пояснень колишнього власника цієї ділянки, дві суміжні земельні ділянки були у приватній власності однієї особи.

Також у листі зазначено, що при виготовленні документації на земельну ділянку при її відчуженні, даний проїзд не був вказаний, а тому юридично його не існує. Фактичне використання цього проїзду свідчить тільки про наявність певних домовленостей між ОСОБА_18 та новим власником ділянки ОСОБА_2 .

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачем як зацікавленою особою, вживались будь які дії щодо досягнення домовленостей із відповідачем з приводу встановлення земельного сервітуту, і такої згоди досягнуто не було.

Зазначення у акті обстеження земельної ділянки від 09.09.2021, що власниця ОСОБА_2 , відмовляється встановленню сервітуту щодо проїзду, не може вважатись належним доказом проведення будь яких перемовин між сторонами щодо встановлення сервітуту, оскільки в акті не конкретизовано, від якого сервітуту відмовляється відповідачка, хто звертався із пропозицією встановити такий, на яких умовах.

Більше того, як зазначив у судовому засіданні представник позивача, його довірителька ОСОБА_1 , письмової пропозиції щодо укладення сервітуту, до відповідачки не висувала. Зверталась тільки усно та пропонувала укласти тільки безоплатний сервітут.

Суд також звертає увагу на те, що як зазначила представник третьої особи у судовому засіданні позивач не зверталася до Верховинської селищної ради з приводу того, що відповідачка чинить їй перешкоди у проході чи проїзді до її земельних ділянок через земельну ділянку відповідача.

Також позивачем не доведено належними доказами, що потреби, для яких вона просить встановити земельний сервітут, не можуть бути задоволені іншим способом, і запропонований земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється.

Згідно долученого до матеріалів справи висновку від 27.06.2022 №025/06-22 судовим експертом Максимчин А.Д. за результатами проведеного огляду за адресою: смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області, враховуючи існуючу ситуацію (фактичні межі землекористувань) та рельєф місцевості, було встановлено єдиний варіант проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля по земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:0149, площею 0,25га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_2 .

Експертом встановлено, наявність технічної можливості встановлення земельного сервітуту шириною 4,0м на право проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля до належних ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0140, площею 0,15га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0141, площею 0,3340га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області через належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,25га, кадастровий номер :02:003:0149 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою присілок Безвідне, смт. Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області, яка відображена у плані (схемі), який є Додатком № 1 до висновку.

Зокрема відповідно до плану (схеми) встановлення земельного сервітуту (Додаток №1 до висновку), на частину земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер :02:003:0149 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, власником якої є ОСОБА_2 за адресою: присілок Безвідне, смт Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області встановлено земельний сервітут площею 0,0355га на право проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля до належних ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0140, площею 0,1500га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0141, площею 0,3340га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в смт. Верховина, присілок Безвідне, Верховинського району, Івано-Франківської області, який проходить від дороги з твердим покриттям загального користування селищної ради зі заходу ділянки через північну межу на північний схід та має розміри: 5,98м.п., 2,20м.п., 18,37м.п., 17,81м.п., 49,79м.п., 4,00м.п.,4,44м.п. , 47,92 м.п., 15,13м.п., 25,56м.п.

Як уже зазначалося судом, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, одним із засобів доказування є висновок експерта.

Відповідно до ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно висновку експерта по першому питанні, щодо можливості проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля до земельних ділянок позивачки, без встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку відповідача, експерт враховуючи існуючу ситуацію (фактичні межі землекористувань) та рельєф місцевості, встановив єдиний варіант проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля саме по земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:0149, площею 0,25га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_2 .

При цьому, як вбачається із дослідницької частини висновку по першому питанні, експертом було встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:0149 розташований двоповерховий дерев`яний житловий будинок та господарська будівля. Також згідно генерального плану забудови території, на земельній ділянці запроектовано житловий будинок, який на момент огляду, на земельній ділянці відсутній.

Даючи відповідь по третьому питанні експерт дійшов висновку про наявність технічної можливості встановлення земельного сервітуту шириною 4,0м на право проходу, прогону худоби, проїзду автомобіля до належних ОСОБА_1 земельних ділянок, через земельну ділянку належну відповідачу. Запропонований варіант сервітуту експерт відобразив у плані (схемі), який є додатком до висновку.

Як вбачається із вказаного плану, запропонований експертом проїзд проходить через запроектований будинок, який на момент огляду не був зведений, по лівому краю земельної ділянки відповідача (поміж двоповерховим дерев`яним житловим будинком відповідача та земельною ділянкою суміжного землекористувача ОСОБА_14 ), та в подальшому пересікаючи земельну ділянку відповідача з ліва на право проходить до земельної ділянки позивача.

Однак, висновок експерта не містить жодних обґрунтувань щодо неможливості прокладення проїзду іншим чином, окрім як через частину земельної ділянки на якій відповідачем запроектований новий житловий будинок. Експерт приходить до такого висновку, виходячи із фактичних меж землекористувань та рельєфу місцевості, хоча не конкретизує які особливості рельєфу зумовили саме такий варіант сервітуту. Також експерт не наводить альтернативних варіантів проходу і проїзду, та не обґрунтовує їх відсутність. Експертом зазначено, що через земельну ділянку належну відповідачу проходить грунтова дорога від дороги з твердим покриттям загального користування селищної ради до земельної ділянки позивача з кадастровим номером :02:003:0141. Однак, така дорога схематично не відображена на плані та у висновку не зазначено, що вона співпадає із запропонованим варіантом сервітуту.

Даючи в судовому засіданні пояснення з приводу складеного висновку, експерт ОСОБА_20 пояснив, що при проведенні дослідження ним було застосовано принцип найменш обтяжливого варіанту сервітуту для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється, хоча такий сервітут теоретично може бути встановлений і іншим чином, а саме через земельну ділянку суміжного землекористувача ОСОБА_14 та земельну ділянку відповідача, або через земельну ділянку відповідача шляхом прокладення проїзду із правої сторони від двоповерхового житлового будинку.

Також експерт вказав, що прокладення проїзду із правої сторони від двоповерхового житлового будинку ним не відображено, оскільки такий буде більш затратним ніж запропонований ним варіант. В той же час зазначив, що у випадку зведення будинку на земельній ділянці відповідача, який на час проведення експертизи був тільки запроектований, запропонований ним варіант сервітуту є неможливим та не буде найменш обтяжливим для відповідача, а також обмежить його права щодо використання земельної ділянки. За таких обставин доцільно розглянути інші варіанти сервітуту.

Даючи відповідь на питання учасників справи, експерт вказав, що визначаючи запропонований варіант проїзду ним не застосовувались Державні будівельні норми щодо дотримання відстаней від проїзду(дороги) до житлового будинку.

Також експерт не зміг детально пояснити, чому запропонований ним варіант проїзду у верхній частині земельної ділянки відповідача повертає різко направо та проходить через цілу земельну ділянку, а не проходить прямо до земельної ділянки позивача по лівій межі земельної ділянки відповідача, які саме особливості рельєфу зумовили такий варіант.

Суд також звертає увагу на те, що запропонований експертом варіант встановлення земельного сервітуту, є тотожним до варіанту, який був запропонований самим позивачем та відображений ним на генеральному плані забудови території, який був долучений до справи 22.02.2022, тобто ще до проведення експертизи.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 , від 16.12.2022, складеного комісією Верховинської селищної ради, за результатами проведення обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 , комісією було встановлено, що на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 кадастровий номер: :02:003:0149, споруджена нова будова. Даний об`єкт побудований на території, яка згідно висновку №025/06-22 судової земельно-технічної експертизи проектувалася для встановлення можливого земельного сервітуту.

Вказані обставини підтверджені долученими до справи фотознімками.

З огляду на викладене, вказаний висновок експертизи є неповним та не може бути належним доказом того, що запропонований земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, а інші варіанти сервітуту відсутні.

При цьому, суд звертає увагу на те, що клопотань про призначення у справі додаткової експертизи, учасники справи не заявляли.

Таким чином, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами, те що для задоволення її потреб у проході та проїзді до її земельної ділянки, необхідно встановити сервітут щодо земельної ділянки відповідача, і такі потреби не можуть бути задоволені іншим способом, а також що запропонований земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється. Не здобуто таких доказів і в судовому засіданні.

А тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Як зазначалося судом, ухвалою від 01.08.2022 суд вжив заходи забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 , чи будь яким іншим особам за її дорученням вчиняти дії щодо виконання будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий номер: :02:003:0149, площею 0,25 га, по АДРЕСА_1 , до завершення розгляду справи судом.

Однак, згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 11.10.2022, вказана ухвала суду була скасована, тому питання скасування заходів забезпечення позову судом не вирішується.

Судові витрати.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, та витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 908,00грн. Також позивачем понесено витрати на оплату вартості експертизи в сумі 22 700,00грн.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати у справі у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача.

Окрім того, відповідач просить суд стягнути із позивача понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 12500,00грн.

Положеннями статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З наведеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд звернув увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси відповідача ОСОБА_2 представляв адвокат Чобанюк М.М., який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги від 08.12.2021 та ордеру на надання правової допомоги серія АТ №1017700. Повноваження адвоката згідно ордеру не обмежені.

В підтвердження розміру витрат відповідача за надання йому адвокатом Чобанюком М.М. правової допомоги, до справи долучено:

- копію договору про надання правничої допомоги від 08.12.2021, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Чобанюком М.М., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ІФ №001633 від 27.09.2019;

- опис виконаних робіт у формі рахунку, складеного на підставі договору про надання правничої допомоги від 08.12.2021;

- копії квитанцій про оплату послуг за період із грудня 2021 по грудень 2022 року.

У долученому до відзиву попередньому розрахунку судових витрат відповідача у даній справі, відповідачем було зазначено, що очікувані орієнтовні судові витрати будуть складатись із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

Відповідно до опису виконаних робіт у справі №938/604/21, адвокатом Чобанюком М.М. клієнту Кислій Н.Г. на підставі договору про надання правової допомоги від 08.12.2021 було надано послуги на суму 12500,00грн, а саме:

- попереднє вивчення адвокатом матеріалів, що стосуються позову про встановлення земельного сервітуту вартість послуги 500,00грн;

- опрацювання законодавства у спірних правовідносинах та судової практики вартість послуги 500,00грн;

- формулювання адвокатом правової позиції вартість послуги 1000,00грн;

- складення відзиву на позовну заяву вартість послуги 4000,00грн;

- участь адвоката у судових засіданнях в якості представника відповідача вартість послуги 6500,00грн.

Суд звертає увагу на те, що критерії співмірності визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як зазначалося судом при поданні відзиву, відповідачем було заявлено попередній розрахунок судових витрат у виді надання послуг адвокатом у розмірі 10 000,00грн. У клопотання від 30.12.2022 представник відповідача зазначає, що розмір судових витрат збільшився до 12500,00грн, у зв`язку з тривалим розглядом справи, однак не обгрунтовує та не конкретизує, надання яких саме додаткових послуг мало наслідком збільшення витрат.

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України, та враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10-13, 49, 76-81,89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Верховинська селищна рада Верховинського району Івано-Франківської області, про встановлення земельного сервітуту відмовити.

Понесені позивачем судові витрати залишити за позивачем.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Верховинська селищна рада Верховинського району Івано-Франківської області, юридична адреса смт Верховина, вул. І.Франка,3 Верховинського району Івано-Франківської області; .

Повне рішення складено 23.01.2023.

Суддя Роман ДЖУС