Справа №: 164/1362/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Ониска Р.В.,

за учпстю секретаря судового засідання Наумик Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості з аліментів та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості з аліментів та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 12 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб між позивачем, ОСОБА_1 та відповідачем, ОСОБА_3 , актовий запис №44. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 18 червня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. 30 березня 2023 року судовим наказом Маневицького районного суду Волинської області з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 березня 2023 року та до досягнення ними повноліття. Представник позивача, ОСОБА_1 - адвокат Філіпович В.Є. звернувся в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 30 березня 2023 року, обгрунтовуючи заявлені вимоги фактом спільного проживання ОСОБА_1 із сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виключає можливість стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 14 червня 2023 року в задоволенні вказаної заяви було відмовлено, із посиланням на те, що в порядку наказного провадження вирішуються безспірні вимоги, передбачені ст. 161 ЦПК України. Натомість, ОСОБА_3 до обов`язків, передбачених, ст.180 СК України, щодо утримання свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ставиться байдуже, реальні матеріальні потреби сина ігнорує, матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини не приймає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги та вважають неправомірним стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що син ОСОБА_5 проживає з позивачем, і як наслідок ОСОБА_3 не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. Внаслідок наявності судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 30 березня 2023 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти неправомірно, тобто на користь того із батьків, з яким дитина уже не проживає. Сторона позивача вважає, що існування судового рішення про стягнення аліментів з одного з батьків на користь іншого повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його ухвалення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для стягнення аліментів з того із батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позов не визнали та просили відмовити в позовних вимогах. При цьому відповідач ОСОБА_3 підтвердила факт того, що її неповнолітній син ОСОБА_5 вже на протязі більш ніж півтора року проживає з позивачем ОСОБА_1 . Вона тривалий час перебувала в республіці Польша і тому син не міг проживати з нею, а вона в свою чергу приймати участь у його вихованні та матеріальному утриманні. По приїзді вона намагається в міру своєї можливості приймати участь у матеріальному забезпеченні сина ОСОБА_5 . Син ОСОБА_5 за її відсутності періодично відвідував її батьків, які також надавали йому матеріальну допомогу.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Стягнення з одного з батьків аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом встановлено, що сторони з 12 червня 2008 року перебували в шлюбі, який був розірваний рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 18 червня 2020 року.

Від даного шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30 березня 2023 року судовим наказом Маневицького районного суду Волинської області з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 березня 2023 року та до досягнення ними повноліття. Представник позивача, ОСОБА_1 - адвокат Філіпович В.Є. звернувся в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 30 березня 2023 року, обгрунтовуючи заявлені вимоги фактом спільного проживання ОСОБА_1 із сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виключає можливість стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 14 червня 2023 року в задоволенні вказаної заяви було відмовлено, із посиланням на те, що в порядку наказного провадження вирішуються безспірні вимоги, передбачені ст. 161 ЦПК України.

Отже, внаслідок наявності судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 30 березня 2023 року відбулось нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з отримувачем аліментів, що суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. На підставі частини другої статті 197 СК України може бути прийняте рішення про звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів.

Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21.

Отже, внаслідок зазначеного, судом встановлено факт, що з моменту розірвання шлюбу неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає разом з батьком та знаходиться на утриманні ОСОБА_1 , про що свідчить акт обстеження умов проживання від 18.04.2023 року та характеристика ОСОБА_5 , учня 9-Б класу Маневицього ліцею №1. Факт проживання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком з ОСОБА_1 підтверджується і самою відповідачкою ОСОБА_3 . Суд також бере до уваги, що спору щодо визначення місця проживання з батьком ОСОБА_1 сина ОСОБА_5 - немає.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21 наголошено, що з урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Так як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно проживає разом із батьком, ОСОБА_1 , стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 є безпідставним та не відповідає вищезазначеним нормам СК України.

Існування судового рішення від 30.03.2023 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення.

Відповідно до ч.2 статті 197 СК України - за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням предмета цього спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким сааме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частиною восьмою статті 71Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, враховуючи, що неповнолітній син проживає та перебуває на утриманні батька, тому було б несправедливо «сплачувати двічі», тобто самому утримувати та забезпечувати дитину і після цього ще сплачувати борг по аліментах за цей же період на утримання цієї ж дитини, а тому існує необхідність припинення стягнення аліментів з нього та звільнення його від сплати заборгованості за аліментами з моменту проживання з ним сина, а саме з 15 березня 2023 року.

Верховний суд України в п. 22 Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 - роз`яснив, що суд може за передбачених ст. 197 СК України, умов - повністю або частково звільнити боржника від сплати заборгованості.

Враховуючи те, що у відповідності до вище зазначеного рішення суду, позивач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 березня 2023 року та до досягнення ними повноліття, а заборгованість по сплаті аліментів виникла з примусового виконання з 15.03.2023, то враховуючи факт перебування на утриманні позивача сина ОСОБА_5 , слід звільнити позивача (боржника) від сплати заборгованості за цей період в частині утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нарахованих починаючи з 15 березня 2023 року та припинити стягувати аліменти в подальшому.

Так як на даний час юридично не визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 заме з батьком ОСОБА_1 (хоча в судовому засіданні доведено таке фактичне проживання), то останній також не має права на стягнення аліментів з матері ОСОБА_3 .. А отже за таких обставин батьки в рівних частинах повинні приймати участь в утриманні сина ОСОБА_5 .

Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 5 000.00 гривень.

З такою позицією представника позивача суд не погоджується і враховує, що у відповідності до Правил адвокатської етики при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги наступні фактори: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Таким чином, максимальний розмір оплати послуг адвоката хоч нормативно і необмежений, однак в силу позиції Вищого господарського суду України (наприклад, п. 11 Інформаційного листа ВГСУ від 14.12.2007 р. № 01-8/973) може бути обмежений самим судом «з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи».

Суд рахує, що дана справа не є складною, а навпаки типовою справою, що виникає у відношеннях стягнення аліментів на утримання дітей та похідних вимог від таких правовідносин. Обсяг наданих адвокатом послуг не є великим, за критерієм оцінки справи за сумою ціни позову справа є малозначною, позовні вимоги задоволено частково, а тому враховуючи вищевказані обставини, суд рахує за необхідне зменшити розмір відшкодування судових витрат на залучення представника позивача та надання ним професійної правничої допомоги до 3 000,00 гривень.

Згідно ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 137, 141, 213, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 180-184, 192, 197 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості з аліментів та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_3 , що нарахована на підставі виконання судового наказу від 30 березня 2023 року по справі №164/477/23 виданого Маневицьким районним судом Волинської області, в частині утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нарахованих починаючи з 15 березня 2023 року.

Припинити стягнення на підставі судового наказу від 30 березня 2023 року по справі №164/477/23 виданого Маневицьким районним судом Волинської області з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 в частині утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, що включає судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок та витрати на правову допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.