Дата документу 02.11.2023
Справа № 334/9753/23
Провадження № 2-о/334/413/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Явісенко О.В., за участі заявниці ОСОБА_1 , її представника адвоката Ковтуна В.І., заінтересованої особи ОСОБА_2 , його представника адвоката Щербини К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ковтуна Владислава Ігоровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року адвокат Ковтун В.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 проживала у шлюбі разом із ОСОБА_2 , рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 28.02.2023 шлюб було розірвано.

Заявниця має дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі ОСОБА_4 постійно підіймає на заявницю руку, висловлюється нецензурною лайкою при дитині, завдає тілесних ушкоджень, два рази ламав руку. ОСОБА_4 постійно погрожує вбити заявницю, морально пригнічує та схиляє до суїциду. Після розірвання шлюбу все рівно не залишає заявницю в спокої. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2023 відносно кривдника було видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 . За період дії обмежувального припису кривдник допускав порушення обмежень, які на нього були покладені судом.

За вказані порушення ОСОБА_2 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2023.

Таким чином, заявниця є особою, яка зазнала домашнього насильства. Окрім того, систематичне насилля з боку ОСОБА_2 та висловлювання нецензурною лайкою негативно впливає й на дитину.

Крім того, ОСОБА_2 не платить аліменти на утримання дитини згідно судового наказу Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Вважає, що вказані факти підтверджують те, що ОСОБА_2 вчиняє насилля щодо ОСОБА_1 та негативно впливає на дитину, вчиняє насильство, що виражається у психологічному тиску.

З наведених підстав просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: обмежити спілкування ОСОБА_2 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою засобів телефонного зв`язку, месенджерів, засобами електронного зв`язку; заборонити ОСОБА_2 наближатись більше ніж 500 метрів до адреси мешкання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити та видати обмежувальний припис.

При цьому ОСОБА_1 пояснила, що з ОСОБА_2 вони спільно не проживають. Він переслідує її та дитину на вулиці, наполягає на спілкуванні, хапає її за руки, не дозволяє скористатись телефоном. Дитина його дуже боїться. Він також підходить до дверей її квартири та прислухається, що там відбувається. Підмовив сусідку, щоб та повідомляла йому, коли заявниця йде з дому та приходить, разом з дитиною чи сама. З приводу спілкування ОСОБА_2 з дитиною вони звертались до органу опіки та піклування, з цього питання є розпорядження щодо заборони спілкуватися з дитиною. До поліції з приводу неправомірних дій кривдника вона не зверталась.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що після попереднього судового рішення щодо обмежувального припису та вироку суду ОСОБА_2 не допускав жодних дій, які б носили характер насильства, в присутності дитини ніколи не виражався нецензурною лайкою. Це підтверджується тим, що жодних доказів на підтвердження викладених у заяві обставин заявником не надано, а тому просить відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 28.02.2023.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Згідно пояснень сторін, вони проживають окремо, дитина проживає разом з матір`ю.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2023 відносно ОСОБА_2 було видано обмежувальний припис терміном на 6 місяців.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2023 ОСОБА_2 був засуджений за ст.390-1 КК України (невиконання обмежувального припису) до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , заявниця посилається на вчинення останнім щодо неї фізичного та психологічного насильства, а також вчинення дій, які мають ознаки психологічного насильства, відносно дитини.

При цьому, доводи заяви носять загальний характер, мають аналогічний зміст з її попередньою заявою до суду з цього питання від 21.03.2023, за результатами розгляду якої було ухвалено рішення суду від 22.03.2023 про видачу обмежувального припису.

Заявницею не наведено жодних фактичних даних щодо вчинення ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства після ухвалення рішення суду від 22.03.2023, після закінчення встановленого цим рішенням суду строку дії обмежувального припису, та/або після постановлення вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2023 відносно ОСОБА_2 за ст.390-1 КК України. Не було повідомлено суду про такі факти і в судовому засіданні, жодних доказів на підтвердження доводів заяви суду не надано.

Заявницею не надано доказів несплати аліментів ОСОБА_2 , як і не наведено обґрунтування та не доведено, що вказана обставина має характер домашнього насильства.

Крім того, заява ОСОБА_1 містить вимогу визначити тимчасові обмеження прав ОСОБА_2 не лише щодо заявниці ОСОБА_1 , а й до їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак в інтересах дитини ОСОБА_1 та її представник у даній справі до суду не звертались.

З огляду на викладене суд вважає, що заява ОСОБА_1 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-79, 350-1 350-6 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ковтуна Владислава Ігоровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Виготовлення повного тексту судового рішення 03.11.2023.

Суддя: Турбіна Т. Ф.