Справа № 216/3891/22
Провадження 2/216/831/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого, судді Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,

представника відповідача Міністерства юстиції України Стельмах І.В.

представника відповідача Міністерства фінансів України Нетреби Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №7 приміщення суду дистанційно, за допомогою відеоконференції, з повною фіксацією процесу технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України про визнання неправомірними дії держави Україна в особі Міністерства юстиції та Міністерства фінансів порушенням права позивача на справедливий судовий захист, визнання дій РФ проти України геноцидом Українського народу, відшкодування майнової та моральної шкоди,-

встановив:

23 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Російської Федерації (далі РФ) про відшкодування шкоди. Позивач просив суд стягнути з РФ на його користь завдану майнову та моральну шкоду внаслідок експропріацією РФ природних ресурсів України під час незаконної збройної агресії проти неї, а саме: майнову шкоду в сумі 672 421,18 доларів США, та моральну шкоду в розмірі 35000,00 євро.

Ухвалою суду від 08.11.2022 року відкрите провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. До участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Державу Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України.

01.12.2022 р. до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до змісту якої, позивач просить суд визнати повномасштабну збройну агресію РФ проти України, захоплення військовим шляхом значної частини території суверенної держави України та експропріацію РФ природних родовищ корисних копалин, які знаходяться на тимчасово окупованих РФ територіях Луганської і Донецької областях і АРК геноцидом Українського народу; стягнути з Російської Федерації на його користь майнову шкоду в розмірі 1 990 149,79 доларів США та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 5 200 000,00 грн.

06.12.2022 р. від позивача надійшло клопотання про залучення до у часті у справі державу Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України та Міністерства оборони України в якості співвідповідачів.

26.12.2022 р. на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла позовна заява (уточнена) від 23.12.2022 р., в якій позивач, крім заявлених раніше вимог, просив суд визнати втручання держави Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України в його право на справедливий судовий захист, встановлений п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 8 і 55 Конституції України неправомірною. Стягнути з держави Україна, в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України, з кожного окремо, моральну (немайнову) шкоду в розмірі 35000,00 євро, що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом НБУ, встановленого для долару США на день здійснення платежу. При цьому, в якості відповідача зазначено Російська Федерація, а співвідповідачем зазначена Держава Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України.

Вказані вимоги обґрунтовані тим, що вступ у цій цивільній справі Держави Україна в якості третьої особи, в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України є за своєю суттю захистом інтересів країни-агресора Російської Федерації, що порушує його право на справедливий суд, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 8 і 55 Конституції України та свідчить про обмеження таких гарантій з боку Держави Україна стосовно позивача, а, отже, заподіяння вказаними неправомірними діями моральної (немайнової) шкоди в указаному розмірі.

Ухвалою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.01.2023 р. позовну заяву (уточнену) від 23.12.2022 р. повернуто позивачеві у зв`язку із порушенням правила об`єднання позовних вимог.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2023 р. задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 : ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.01.2023 р. скасовано в частині повернення позовної заяви (уточненої) від 23.12.2022 р. за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, Держави Україна в особі Міністерства фінансів України, Міністерство юстиції України про визнання неправомірними дії держави Україна в особі Міністерства юстиції та Міністерства фінансів про порушення права позивача на справедливий судовий захист та відшкодування шкоди та направлені матеріали цивільної справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України. Підставами для скасування ухвали суду першої інстанції від 18.01.2023 р. стало те, що позивачем до закінчення підготовчого судового засідання подано уточнену позовну заяву від 23.12.2022 р., в якій були змінені одночасно як предмет позову, шляхом доповнення позовних вимог новими, що не суперечить вимогам ст. 49 ЦПК України.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.05.2023 року прийнято до розгляду заяву (уточнену) від 23.12.2022 р. за позовом ОСОБА_1 до РФ, Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України про визнання неправомірними дії держави Україна в особі Міністерства юстиції та Міністерства фінансів про визнання дій РФ проти України геноцидом Українського народу, порушення права позивача на справедливий судовий захист, відшкодування майнової та моральної шкоди, залучено до участі у справі Державу Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України кожного окремо в якості співвідповідачів.

22.05.2023 р. на адресу суду від уповноваженої особи (представника) відповідача Міністерства фінансів України Філь О.М. надійшов відзив у порядку ст. 178 ЦПК України, в якому представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що позивачем не доведено як залучення судом до участі у справі Державу Україна в особі, зокрема, міністерства фінансів України, порушують його право на справедливий доступ до правосуддя.

24 травня 2023 року на електронну адресу з подальшим надісланням в паперовому вигляді надійшов відзив на позовну заяву (уточнену) від уповноваженої особи (представника) відповідача Стельмах І.В., який діє від імені Міністерства юстиції України. У своєму відзиві представник співвідповідача виклав незгоду з заявленими позивачем позовними вимогами та вважає, що наведені позивачем підстави для стягнення моральної (немайнової) шкоди з Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України є необґрунтованими та безпідставними. Твердження позивача про те, що йому було завдано моральної шкоди Державою Україна в особі Мін`юсту та Мінфіну, не підтверджено жодними належними доказами. Зі змісту уточненої позовної заяви не вбачається порушень Мін`юстом та Мінфіном норм законодавства станом на день звернення позивача до суду, які б призвели до завдання моральної шкоди позивачу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України про визнання неправомірними втручання держави Україна в особі Міністерства юстиції та Міністерства фінансів в його право на справедливий судовий захист, зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають за правилами цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 124 Конституції України делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 цього Кодексу, у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який на основі законодавства здійснює владні управлінські функції, зокрема на виконання делегованих повноважень.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед учасників справи суб`єкта владних повноважень, але й здійснення ним у відповідних відносинах владних управлінських функцій. Останні необхідно розуміти як напрямки діяльності суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи Законами України завдань і обов`язків.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.п. 54-1) п. 4 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене Постановою КМУ від 02.07.2014 р. №228, основними завданнями Мінюсту України є, в тому числі: брати участь у справах, діяти в судах України від імені та в інтересах держави у випадках, передбачених законом, зокрема через територіальні органи Мін`юсту.

Згідно п.п. 8) п. 5 Положення про Міністерство фінансів України, затверджене Постановою КМУ від 20 серпня 2014 р. № 375, Мінфін з метою організації своєї діяльності, в тому числі: забезпечує в установленому порядку самопредставництво Мінфіну в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від його імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби Мінфіну або інших уповноважених осіб, а також забезпечує представництво інтересів Мінфіну в судах та інших органах через представників.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача щодо неправомірними втручання Держави Україна в особі Міністерства юстиції та Міністерства фінансів в його право на справедливий судовий захист, відшкодування моральної шкоди, не може здійснюватись у порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується здійснення названими державними органами своїх повноважень у зв`язку із зверненням позивача до суду.

Також, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.26, 255, 259 ч.6ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України в частині вимог про визнання неправомірними дії держави Україна в особі Міністерства юстиції та Міністерства фінансів порушенням права позивача на справедливий судовий захист, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити учасникам справи, що справа в зазначеній позовній вимозі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства шляхом звернення з позовом до Дніпровського окружного адміністративного суду.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 09 листопада 2023 року.

Суддя Г.М. Чирський