Провадження № 22-ц/812/951/23
Провадження № 22-ц/812/956/23
У Х В А Л А

09 листопада 2023 року м. Миколаїв Справа № 489/2088/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Локтіонової О.В., Самчишиної Н.В.,

при секретарі судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: відповідача ОСОБА_1 ,

її представника - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла її представник - ОСОБА_5 , про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Миколаївської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради, державного акту про право власності на земельну ділянку та реєстрацію земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який уточнила в подальшому, до ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком.

Доводи позову обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 742 кв.м з кадастровим номером :01:011:0011, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 12 грудня 2012 року після смерті батька.

Власником будинку АДРЕСА_2 , який знаходиться на суміжній земельній ділянці, є відповідач, якій на праві власності належить 13/50 часток цього будинку, та треті особи, маючі у власності інші часткі у цій нерухомості.

Відповідач, вийшовши за межі її земельній ділянці перебудувала літню кухню під літ. «Т» та сарай під літ. «П» в двоповерхове житлове приміщення-житловий будинок. До новоствореного будинку прибудована стіна та споруджено до неї навіс. Такі дії відповідача є триваючим порушенням її майнових прав, самовільнозбудований будинок затіняє частину її земельної ділянки, яка використовується під город та сад. Також будівля не облаштована належною зливною системою, через що всі опади стікають на її земельну ділянку.

ЇЇ права як землевласника та землекористувача порушуються не лише самим спорудженням будинку, а й через постійне його облаштування необхідними для такого об`єкту елементами, зокрема каналізаційною системою.

Так, ОСОБА_1 без відповідних проектів та дозволів облаштувала каналізаційну систему, яку використовує для скидання каналізаційних стічних вод у міську систему каналізації, через дворові каналізаційні колодязі на території будинку АДРЕСА_3 . При цьому частина цієї система незаконно, без її дозволу та всупереч її волі облаштована на її земельній ділянці.

Колишній чоловік відповідача, діючи з її згоди та в її інтересах, як власника частки будинку, весною 2017 року самовільно проник на земельну ділянку позивача та проклав декілька метрів каналізаційних труб, які входять у дворовий колодязь будинку АДРЕСА_3 .

До облаштування і встановлення вказаної системи каналізації, відповідач використовувала без належних дозволів та проекту викопану нею вигрібну яму, облаштування якої не відповідало вимогам СНіП. Зокрема, яму необхідно облаштовувати певним чином, в залежності від об`єму викидів в неї. Вона повинна бути герметичною та розташованою від межі земельної ділянки не менше як на 1.5 м. Відповідач зробила все навпаки. Стара яма не була герметичною, знаходилась не на належній відстані від межі. Внаслідок чого на земельній ділянці позивача відбулось зсування ґрунту та його провал, а яма збільшилась за рахунок землі позивача.

Облаштувавши нову систему каналізації, відповідач стару яму повністю не засипала, через що, частина її земельної ділянки не може використовуватись за призначенням, а перебування на відповідній ділянці представляє собою небезпеку для неї та членів її родини старої матері та неповнолітньої дочки.

Крім того, ОСОБА_1 встановила на її земельній ділянці паркан з металевої сітки на фундаменті, а також облаштувала хвіртку. Через вказану хвіртку вона та члени її сім`ї, а також за її вказівкою різні особи постійно, без дозволу позивача, проникають на територію її домоволодіння.

Також відповідачем у вересня 2018 року на її земельній ділянці повздовж кам`яного паркану улаштоване кам`яне змощення, що позбавляє її можливості використовувати на свій розсуд частину своєї земельної ділянки за призначенням.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком з належними господарсько-побутовими спорудами за адресою АДРЕСА_4 та зобов`язати ОСОБА_1 за її рахунок знести:

- другий поверх споруди, побудованої по АДРЕСА_5 на місті літньої кухні під літ. «Т» та сараю під літ «П», а також стіни вказаної будівлі та прибудованої до неї стіни та навісу, до лінії суміжної межі, яка позначена красними чорнилами в додатку № 1 до схеми розташування земельної ділянки будинку АДРЕСА_2 ;

- знести паркан разом з фундаментом на якому він розташований від кута житлової споруди будинку, побудованої замість літньої кухні під літ. «Т» та сараю під літ. «П» до кута будівлі під літ. «У», що розташована на земельній ділянці за цією адресою, та зобов`язати відповідача встановити паркан на суміжній межі позначеної червоною лінією на схемі розміщення земельної ділянки позивача;

- засипати повністю вигрібну яму, яка була розташована на межі суміжних ділянок родючою землею, а також демонтувати каналізаційну трубу, яка прокладена на земельній ділянці позивача;

- демонтувати залите відповідачем на земельній ділянці позивача повздовж кам`яного паркану кам`яне змощення та вирівняти земельну ділянку після знесення родючою землею.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_4 , 02 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом, який уточнила в подальшому, до ОСОБА_4 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Миколаївської міської ради, Головного Управління Держземагентства у Миколаївській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, де просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради від 14 вересня 2007 року № 14/50;

- визнати незаконним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 , площею 742 кв.м. виданого на ім`я ОСОБА_9 серія ЯЕ № 910419 від 22 листопада 2007 року, спадкоємицею якого є його донька ОСОБА_4 ;

- визнати незаконним та скасувати реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 742 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд з кадастровим номером :01:011:0011, шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки.

Вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що 22 листопада 2007 року, оформлено державний акт серія ЯЕ № 910419 про право власності на земельну ділянку, площею 742 м. кв. за адресою: АДРЕСА_4 на ім`я ОСОБА_9 .

Державний акт видано на підставі рішення Миколаївської міської ради від 14 вересня 2007 року № 14/50, для узгодження якого потрібно було надати технічну документацію (проект землеустрою), погоджений з відповідними органами та заяви від всіх співвласників (сусідів) суміжних земельних ділянок.

Однак рішення від 14 вересня 2007 року за № 14/50 було затверджено без наявності її заяви, як суміжного землекористувача, про відсутність претензій по межі між моїм домоволодінням та домоволодінням позивача.

Таким чином ОСОБА_4 , порушуючи земельне законодавство, а саме статті 198 Земельного кодексу України оформила своє право власності на вказану земельну ділянку, не погоджуючи з нею, тим самим привласнила частину земельної ділянки, не залишивши їй місця для санітарної зони обслуговування будинку, відповідно до норм ДБН.

З графічного додатку, наданого ОСОБА_4 при поданні позову до суду, вбачається, що червона лінія координат накладається на частину домоволодіння сусідів-суміжників за адресою: АДРЕСА_5 .

Вимоги ОСОБА_4 , викладені у її позовній заяві порушує її майнові права на вільне користування своїм майном та без досягнення загальної згоди суміжників відведено у власність земельну ділянку, межа якої проходить по домоволодінню від 50 см. 1м. по стіні домоволодінь сусідів-суміжників.

Згідно технічного паспорту на домоволодіння (загальний двір) за адресою АДРЕСА_5 норма землі складає 619 м. кв. відповідно до рішення № 2000 від 26 жовтня 1954 року.

Тобто всі мешканці за даною адресою є користувачами загальної земельної ділянки без встановлення меж у користуванні.

Реконструкцію своїх споруд вона вимушена була здійснити, так як будівля 1917 року побудови з часом почала руйнуватися і потребувала реконструкції.

Тому, вона на фундаменті старої будівлі добудувала другий поверх, тобто не збільшуючи межі земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні. Її прибудова розташована на земельній ділянці, яка знаходиться у її користуванні та є прилеглою до її домоволодіння.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 об`єднані в одне провадження.

Ухвалою цього ж від 13 грудня 2018 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Аналогічною ухвалою від 18 лютого 2019 року залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8 , а також залучено до участі у справі у якості співвідповідача за зустрічним позовом Миколаївську міську раду, виключивши її зі складу третіх осіб.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2023 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що домовленості про встановлення паркану в якості межового знаку між сторонами досягнуто не було. При проведенні судової експертизи, експертом визначити варіанти усунення невідповідностей межі земельних ділянок за адресами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 неможливо через суперечність лінійних промірів суміжної та тильної межі між земельними ділянками. Тому достеменно говорити про наявність порушень з боку суміжних домовласників в ту чи іншу сторону неможливо.

Сторонами не заявлялися вимоги щодо відновлення межі між земельними ділянками.

Суд позбавлений можливості дослідити питання можливості здійснення відповідачем за первісним позовом необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть порушенням санітарних норм і правил, якщо такі мали місце.

Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, неможливо стверджувати, що поновлення порушеного права позивача ОСОБА_4 на безперешкодне користування належною їй земельною ділянкою неможливо здійснити іншим шляхом ніж шляхом демонтажу: прибудови проведеної ОСОБА_1 літньої кухні літ. Т та сараю літ. П. та прибудованої до неї стіни і навісу; паркану разом з фундаментом, на якому побудовані вищевказані прибудови; засипання вигрібної ями. Проте, будь-яких альтернативних позовних вимог позивач не пред`являла.

Позивач не довела обґрунтованість захисту її прав лише у такий спосіб як демонтаж прибудови проведеної ОСОБА_1 літньої кухні літ. Т та сараю літ. П. та прибудованої до неї стіни і навісу; паркану разом з фундаментом, на якому побудовані вищевказані прибудови; засипання вигрібної ями.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Не надання відповідачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність позивачу, в даному випадку спадкодавцю позивача ОСОБА_9 за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Отже відсутні належні та допустимі докази для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла її представник ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в цій частині скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги первісного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду в мотивувальній частини оскаржуваного рішення суду щодо недоведеності позовних вимог відповідними доказами є необґрунтованими, а вказане не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд першої інстанції не мотивував свої висновки неможливістю часткового демонтажу будинку та віднесення такого способу до найбільш крайньої форми втручання у право на повагу до житла та права власності відповідача. Тоді як, це не є надмірним тягарем для відповідача.

Судом не враховано, що позивач не просить знести весь будинок, а просить лише демонтувати його певні частини, та те, що позивач не заперечувала існування попередніх господарських споруд.

Дійшовши помилкового висновку про неможливість демонтажу частини будинку з вказаними прибудовами, суд першої інстанції також не врахував технічні характеристики самовільно побудованого будинку, та відсутність можливості у позивача здійснити законні, юридично значимі дії по узаконенню будівлі.

Будинок споруджено з порушенням Державних будівельних норм. Навіть при будівництві будинку на суміжній межі, його узаконення залежить від згоди позивача. За умов же будівництва будинку та споруд частково на земельній ділянці позивача, узаконювання будинку без її згоди та передачі частини земельної ділянки відповідачу виключається. Тим більш, у відповідача відсутні будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку та належні документи на будівництво.

Суд не врахував, що відповідач у добровільному порядку відмовляється перебудувати будинок та перенести паркан, а земельна ділянка пошкоджена стічними водами нею приведена у непридатність

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд виходив з висновків, які суперечать встановленим ним же обставинам справи. Суд в рішенні перерахував докази на підтвердження доводів позивача, в тому числі, навів висновки експертизи на підтвердження накладення ділянок, та доведення факту будівництва відповідачем споруд частково на земельній ділянці позивача. Однак дійшов висновку про порушення прав позивача, як власника, одночасно безпідставно вказав про ненадання позивачем доказів порушення цих прав. При цьому суд безпідставно відмовив позивачу у задоволенні клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, одночасно з призначенням повторної земельно-технічної експертизи.

Позивачем ці клопотання були заявлені після проведення експертизи за клопотанням відповідача, ознайомлення позивача та її представників з висновком експерта, до початку судового засідання, та з огляду на те, що повторну судово-технічну земельну експертизу, або будівельно-технічну експертизу під час зупинення провадження у справі, та у перервах між засіданнями, неможливо розглянути. Однак замість того, щоб задовольнити клопотання позивача, суд відмовив в їх задоволенні.

Суд, бажаючи швидше розглянути справу допустив порушення засад цивільного судочинства, права на ефективний та справедливий суд. За такого, намагання суду швидше розглянути справу за рахунок позбавлення позивача передбачених законом процесуальних прав, а також за рахунок неякісного і неправильного розгляду справи, не є виправданим.

Порушено судом і принцип змагальності сторін.

Суд першої інстанції відмовляючи позивачу в задоволенні позову, послався на висновки експерта, який не відповів на питання щодо способів усунення порушень. Однак це було зроблено незважаючи на заявлене позивачем клопотання щодо проведення додаткових експертиз. За такого, суд безпідставно надав перевагу доказам відповідача, порушивши засади судочинства.

Крім того, суд взагалі не взяв до уваги, що встановлені на території позивача стіну та паркан із фундаментом, можливо лише демонтувати.

Іншого способу усунення перешкод, що виникли через позбавлення позивача користування частиною його земельної ділянки внаслідок встановлення вказаних споруджень, не існує. Тим більше, звільнення земельної ділянки від стіни паркану, та труб, взагалі не може вважатись крайнім заходом впливу на забудовника. Це стосується демонтажу прокладених водо і каналізаційних комунікацій відповідачем на ділянці позивача, та приведення земельної ділянки в попередній стан.

ОСОБА_1 також, не погодившись з рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в цій частині скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги зустрічного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в ході судових засідань в суді першої інстанції на підставі існуючих документів у матеріалах справи досліджено, що межа суміжних земельних ділянок позивача і відповідача не встановлена взагалі (не відновлена) Взагалі щодо існуючої межі немає жодного документу. Цей факт є головною обставиною щодо предмета спору.

Вирішуючи питання законності державного акту відповідача, яким порушуються майнові права ОСОБА_1 та право на вільне користування земельною ділянкою, неможливе без визначення проходження межі між земельними ділянками позивача та відповідача. Отже, стосовно межі відповідачем було наголошено неодноразово і дане питання поставлено на розгляд експерту при проведенні експертизи, чим спростовується твердження суду, що нею такі вимоги не заявлялись.

В оскаржуваному судовому рішенні зазначено, що «сторонами не заявлялись вимоги щодо відновлення межі між земельними ділянками», що не відповідає дійсності.

Стосовно межі визначено у висновку експерта № 115-108 від 10 листопада 2021 року, на що судом не звернуто увагу, а саме: «на всіх кадастрових зйомках суміжна межа між земельними ділянками № НОМЕР_1 та АДРЕСА_6 , згідно кадастрового плану та координат кутів зовнішніх меж землекористування розроблених КП ГПВП від 16 квітня 2007 року перетинає вздовж по прямій лінії площі забудови будівель та споруд, що розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_2 (власником яких вона є).»

Суміжна межа кадастрового плану та координат кутів зовнішніх меж землекористування розроблених КП ГПВБ від 16 квітня 2007 року не відповідає історичній суміжній межі між земельними ділянками № НОМЕР_1 та 59.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Проведення експертизи доручено Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року поновлено апеляційне провадження в даній справі у зв`язку з клопотанням експерта про погодження строку проведення експертизи та справа призначена до розгляду на 09 листопада 2023 року на 10 год.00 хв

09 листопада 2023 року Миколаївським апеляційним судом було відмовлено експерту у погодженні строку для проведення експертизи та скасовано ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року про призначення будівельно-технічної експертизи у даній цивільній справі.

Вирішуючи заявлене позивачем ОСОБА_4 клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, з урахуванням думки відповідача та її представника, які заперечували проти задоволення заявленого клопотання, колегія суддів вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Клопотання обґрунтовано тим, що неможливість ОСОБА_4 користуватись власним майном, та земельною ділянкою пов`язана з діями користувача суміжної земельної ділянки- ОСОБА_1 , яка здійснила самочинне будівництво з порушенням норм та правил.

ОСОБА_4 просить крім звільнення своєї земельної ділянки, знести будинок, у зв`язку з тим, що побудований відповідачем будинок частково розташований на земельній ділянці, що належить ОСОБА_4 та частково самовільно облаштовано замощення до забору та встановлено вигрібну яму, які розташовуються на земельній ділянці ОСОБА_4 .

До теперішнього часу питання з демонтування цементного залиття частини ділянки, та належне облаштування вигрібної ями відповідачем не проведено, а через будівництво будинку, земельна ділянка заливається стоками від опадів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

В силу вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (частина 5 статті 12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина 1 статті 103 ЦПК України).

З огляду на характер спірних правовідносин, окреслений вище предмет доказування встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, яка переглядається, необхідні спеціальні знання у будівельно-технічній галузі (індекс 10.6 експертних спеціальностей відповідно до Переліку видів судових експертиз та експертних спеціальностей, за якими присвоюється кваліфікація судового експерта фахівцям науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України відповідно до Додатку 5 до Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів(пункт 3 розділу IV), яке затверджена наказом Міністерства юстиції України від 04 березня 2015 року за № 249/26694).

На час проведення експертизи в силу вимог пункту 5 частини 1 статті 252, пункту 9 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі слід зупинити.

Оплату за проведення експертизи необхідно покласти на ОСОБА_4 , попередивши про наслідки несплати, передбачені статтею 109 ЦПК України.

Крім того відповідно до статті 371 ЦПК України строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції складає шістдесят днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд може продовжити строк розгляду справи, але не більше як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Ухвалами Миколаївського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2023 року.

Враховуючи викладене та об`єктивну неможливість розгляду справи з апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2023 року, у строки передбачені чинним законодавством, колегія суддів вважає, що наявні підстави продовження строку розгляду справи, оскільки відкладення її розгляду відбулося через виняткові обставини.

Керуючись статтями 103, 104, 252, 253, 368, 371, 381 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла її представник - ОСОБА_5 , про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи задовольнити.

Призначити у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Миколаївської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради, державного акту про право власності на земельну ділянку та реєстрацію земельної ділянки судову будівельно - технічну експертизу.

Проведення експертизи доручити судовому експерту Лесків Світлані Анатоліївні, місце знаходження якої Регіональна торгово-промислова палата Миколаївської області, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська 41.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

На вирішення експерту поставити наступні питання :

1) Чи відповідає новозбудований житловий будинок ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_5 санітарно-технічним та будівельним нормам відносно його розташування до межі сусідньої земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 ?

2) Чи облаштовано новозбудований будинок ОСОБА_1 водостічною системою? У разі наявності опадів чи стікають вони на земельну ділянку домоволодіння АДРЕСА_1 , що межує з новозбудованим будинком ?

3) Чи облаштований новозбудований житловий будинок ОСОБА_1 внутрішнім водопроводом і каналізацією? Куди здійснюється водовідведення стічних вод у вигрібну яму чи центральну каналізацію?

4) Чи проходить каналізаційні труби житлового новозбудованого будинку ОСОБА_1 по земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 ?

5) Чи наявна зливна яма для водовідведення з новозбудованого будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_5 , на якій земельній ділянці вона облаштована та чи порушує таке облаштування права власника земельної ділянки № НОМЕР_2 ОСОБА_4 ?

6) На якій земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_3 або АДРЕСА_1 розміщена стара вигрібна яма? Чи правильно вона утилізована? Чи не перешкоджає така утилізація використовувати земельну ділянку домоволодіння АДРЕСА_6 ?

Роз`яснити сторонам положення статті 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в проведенні експертизи.

Зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та інших осіб, які користуються домоволодіннями за адресою: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , забезпечити доступ експерту та іншим учасникам процесу для проведення дослідження об`єкту.

В розпорядження експерта направити матеріали цивільної справи № 489/2088/18.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_4 .

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.

Продовжити строк розгляду справи № 489/2088/28 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Миколаївської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради, державного акту про право власності на земельну ділянку та реєстрацію земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в частині зупинення провадження у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: О.В. Локтіонова

Н.В. Самчишина

Повний текст ухвали складений 09 листопада 2023 року.