Номер провадження: 22-ц/813/4677/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі у режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року про відмову у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, Національне агентство з питань запобігання корупції, Офіс Генерального прокурора, Одеська обласна прокуратура, Ізмаїльский міськрайонний суд Одеської області, ОСОБА_15 , Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві, Державне бюро розслідувань, про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просила:

1) припинити участь членів КДКА Одеської області (та КДКА Одеської області в цілому) у злочинній організації ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 ;

2) припинити з боку КДКА Одеської області та членів КДКА Одеської області надання корупційного сприяння та корупційної підтримки адвокатам Кобаку Р.І., ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та іншим особам щодо використання підроблених документів на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький» у цивільній справі №500/2395/18 та в інших судових справах;

3) припинити приховувати від реєстрації дисциплінарні скарги на дії адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 щодо використання останніми підроблених документів у цивільній справі №500/2395/18 та в інших судових справах;

4) припинити дискредитацію адвокатури України в силу надання корупційного сприяння членами КДКА Одеської області та КДКА Одеської області в цілому адвокатам ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та іншим особам у використанні підроблених документів у цивільній справі №500/2395/18 та в інших судових справах;

5) припинити завдання їй моральної шкоди в силу надання корупційного сприяння з боку КДКА Одеської області та з боку членів КДКА Одеської області адвокатам Кобаку Р.І., ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та іншим особам у використанні підроблених документів у цивільній справі №500/2395/18 та в інших судових справах (т. 1, а.с. 1-9).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року у відкритті провадження у справі ОСОБА_1 було відмовлено (т. 1, а.с. 145-146 зворот).

10 січня 2023 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року. Апелянт не погоджується із оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою. Так, апелянт зазначає, що позовна заява була подана виключно до приватних осіб, які займаються адвокатською діяльністю та юридичної особи (КДКА Одеської області) щодо використання останніми підроблених документів, а тому, на думку апелянта, спір мав суто приватноправовий характер. Апелянт вказує, що своєю позовною заявою вона не оскаржувала жодного рішення КДКА Одеської області, а натомість вимагала від фізичних осіб та юридичної особи, які не мають публічно-владних управлінських функцій саме у рамках позовної заяви, а тому дія КАС України на цю позовну заяву не поширювалася. Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції позбавив її права на суд, заздалегідь вирішив справу без проведення підготовчого судового засідання та без виклику сторін, третіх осіб та свідків та не вислухав позивача по суті. З огляду на викладене в апеляційній скарзі, апелянт просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року та постановити нову, якою призначити новий розгляд позовної заяви у суді першої інстанції (т. 2, а.с. 1-2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року (у складі колегії суддів: головуючого судді Пузанової Л.В., суддів Бездрабко В.О., Орловської Н.В.) відкрито апеляційне провадження (т. 2, а.с. 153-154).

13 квітня 2023 року представник ВКДКА подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що подані позивачем апеляційна скарга та позовна заява спрямовані не на захист її прав, а на дискредитацію органів адвокатського самоврядування та підрив авторитету органів адвокатського самоврядування, що є неприйнятним та таким, що не відповідає меті звернення до суду за захистом прав. Тому, представник третьої особи вважає, що апелянт (позивач) зловживає своїми процесуальними правами, з огляду на що просив повернути апеляційну скаргу апелянтові (т. 2, а.с. 175-178 зворот).

18 квітня 2023 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано відзив на апеляційну скаргу ТУ ДБР у м. Києві, в якому представник третьої особи просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін. В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу представник третьої особи зазначив, що предметом даної справи є вимоги до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області та окремих її членів про припинення дій. Позовних вимог до інших зазначених у позовній заяві відповідачів позивачка не заявила. Тому, на думку представника третьої особи, спір у даній справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду (т. 2, а.с. 197-205).

На підставі рішення Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30.05.2023 року (зі змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31 травня 2023 року), з урахуванням п. 3.9. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року, достроково закінчено відрядження суддів Херсонського апеляційного суду до Одеського апеляційного суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2023 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів: головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М. (т. 3, а.с. 61-62).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 липня 2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (т. 3, а.с. 77-79).

01 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку представник Офісу Генерального прокурора направив до Одеського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає. Так, представник третьої вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини носять публічно-правовий характер. Тому, представник третьої особи просить залишити оскаржувану ухвалу без змін.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У судовому засіданні 02 листопада 2023 року, що проводилося в режимі відеоконференції, представник Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури Елісашвілі Олена Миколаївна, представник Державного бюро розслідувань Лук`янович Валентина Олегівна та представник ТУ ДБР у м. Києві Ковальова Альона Гаріївна заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Представник апелянта ОСОБА_17 до відеоконференції не під`єднався. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, до участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції не долучалися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому відмовив у відкритті провадження у справі. При цьому, суд першої інстанції роз`яснив позивачці її право на звернення із даною позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду (т. 1, а.с. 146 зворот).

Апеляційний суд, погоджуючись із висновком суду першої інстанції та відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Таким чином, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Схожі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 522/3454/16-ц (провадження № 14-6цс18).

Завданням же адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Пунктом 7 цієї статті передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Отже, основним критерієм розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних та цивільних справ є визначення характеру правовідносин, з яких виник спір.

Як вже зазначалося вище, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила:

1) припинити участь членів КДКА Одеської області (та КДКА Одеської області в цілому) у злочинній організації ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 ;

2) припинити з боку КДКА Одеської області та членів КДКА Одеської області надання корупційного сприяння та корупційної підтримки адвокатам Кобаку Р.І., ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та іншим особам щодо використання підроблених документів на ім`я ОСОБА_12 на так званий «пором «Кислицький» у цивільній справі №500/2395/18 та в інших судових справах;

3) припинити приховувати від реєстрації дисциплінарні скарги на дії адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 щодо використання останніми підроблених документів у цивільній справі №500/2395/18 та в інших судових справах;

4) припинити дискредитацію адвокатури України в силу надання корупційного сприяння членами КДКА Одеської області та КДКА Одеської області в цілому адвокатам ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та іншим особам у використанні підроблених документів у цивільній справі №500/2395/18 та в інших судових справах;

5) припинити завдання їй моральної шкоди в силу надання корупційного сприяння з боку КДКА Одеської області та з боку членів КДКА Одеської області адвокатам ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та іншим особам у використанні підроблених документів у цивільній справі № 500/2395/18 та в інших судових справах.

Отже, як вбачається із позовних вимог, позивач оскаржує незаконні, на її думку, дії окремих адвокатів щодо здійснення ними адвокатської діяльності та бездіяльність КДКА Одеської області, пов`язаної з нерозглядом скарг ОСОБА_1 , на дії таких адвокатів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі №607/3128/16-ц дійшла висновку, що з аналізу мети створення та кола повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури можна зробити висновок, що вона наділена владними управлінськими повноваженнями щодо набуття особою статусу адвоката, притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

У постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №160/109/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що коли виникає спір із правовідносин, у яких адвокатура, як особлива формація реалізує надані їй правомочності в означеному сенсі, а саме: у разі обмеження права особи на заняття адвокатською діяльністю або прийняття рішення про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю, оскарження рішення про накладення дисциплінарного стягнення, інші подібні за суттю і значенням дії, зокрема й щодо делегованих державою владних повноважень, то такий спір за наявності для цього підстав може підпадати під ознаки публічно-правового, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури наділена владними управлінськими повноваженнями щодо набуття особою статусу адвоката та притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №817/66/16).

Таким чином адвокатура, як інституція, та її діяльність (в аспекті забезпечення реалізації конституційного права особи на правову допомогу) набуває певних особливих властивостей суб`єкта публічних відносин. Ця властивість адвокатури увиразнюється (посилюється) метою її служіння суспільному інтересу шляхом надання своєчасної і належної правової допомоги у поєднанні з виконанням делегованих їй державою окремих владних повноважень (постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року, справа № 466/1367/16-а).

Оскільки спір між позивачем та КДКА Одеської області виник щодо здійснення КДКА Одеської області своїх повноважень, зокрема, щодо бездіяльності відповідача, пов`язаної з нерозглядом скарг ОСОБА_1 , на дії адвокатів, то відповідач, у цьому випадку, наділений владними управлінськими функціями відносно позивача, тому спір має публічно-правовий характер і повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. А отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо відмови у відкритті провадження у справі.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає без змін оскаржувану ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда

Повний текст постанови складений 13 листопада 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк