Справа № 203/3653/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю представника позивача - Горобця Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МКМ ТРАНС», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 08.02.2021 року на автодорозі Київ-Чоп сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SCANIA R 124», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Chereau CD 382», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «AUDI А3», д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 . Внаслідок пригоди автомобіль «AUDI А3», д.н.з. НОМЕР_3 , отримав значні механічні пошкодження. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 07.10.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «AUDI А3», д.н.з. НОМЕР_3 , склала 238315 грн. 30 коп. Також позивачем було витрачено кошти в сумі 22500 грн. на перевезення автомобіля з місця пригоди до місця ремонту. На момент пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ТОВ «МКМ ТРАНС». Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SCANIA R 124», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», яким позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту в розмірі 129000 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, різницю між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, з урахуванням витрат на евакуацію автомобіля, в сумі 131815 грн. 30 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача 68185 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля, що призвело до стресу, надмірних хвилювань та душевних страждань в момент пригоди та внаслідок пошкодження майна, порушень звичайного укладу життя.

В наданому відзиві та письмовій промові представник ТОВ «МКМ ТРАНС» зазначив, що товариство не є власником транспортного засобу «SCANIA R 124», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Chereau CD 382», д.н.з. НОМЕР_2 . Наданий позивачем товарний чек на підтвердження витрат на транспортування автомобіля в сумі 22500 грн. не оформлений належним чином, а тому не розрахунковим та первинним документом, що підтверджує факт надання послуг з перевезення та відповідні витрати позивача. Наданий позивачем звіт про оцінку від 07.10.2020 року, складений за наслідками проведення огляду автомобіля «AUDI А3», д.н.з. НОМЕР_3 , без повідомлення та за відсутності представника відповідача, що призвело до порушення його прав в подальшому, а тому вказаний звіт не може вважатись належним доказом. Також представник відповідача посилався на неналежність, як доказів, наданих позивачем на підтвердження фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, заказів-нарядів, рахунку-фактури та акту виконаних робіт, оскільки вони також складені без дотримання вимог чинного законодавства. В частині заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, представник відповідача посилався на їх недоведеність позивачем.

Також представником відповідача було подано клопотання про зменшення заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що такі витрати є недоведеними, необгрунтованими та не співмірними зі складністю справи.

У відповіді на відзив представник позивача посилався на безпідставність заперечень відповідача, належність наданих на підтвердження позовних вимог доказів.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.09.2021 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 16.09.2021 року було відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Протокольними ухвалами суду в судовому засіданні 16.02.2022 року було прийнято уточнений позов, поданий представником позивача 15.02.2022 року, а також в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача до участі у справі було залучено ОСОБА_2 .

Протокольною ухвалою суду в судовому засіданні 09.08.2022 року було прийнято уточнений позов, поданий представником позивача 19.07.2022 року, закрито підготовче провадження по справі та призначено останню до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили.

Враховуючи неодноразову неявку останніх, надання представником відповідача відзиву на позовом та письмової промови, в яких останнім висловлено позицію відповідача щодо позову, а також положення ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за фактичної явки учасників.

Заслухавши представника позивача, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, п.12.1 ст.12 зазначеного вище Закону встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.6 ст.36 Закону України №1961-IV визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала .

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст.1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ст.800 ЦК України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Статтею 802 ЦК України передбачено, що страхування транспортного засобу здійснюється наймодавцем.

Порядок страхування відповідальності наймача за шкоду, яка може бути завдана іншій особі у зв`язку з використанням транспортного засобу, встановлюється законом.

Відповідно до ст.804 ЦК України наймач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у зв`язку з використанням транспортного засобу, відповідно до глави 82 цього Кодексу.

Під час розгляду справи встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08.02.2021 року на автодорозі Київ-Чоп сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SCANIA R 124», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Chereau CD 382», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «AUDI А3», д.н.з. НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16.03.2021 року у справі №285/758/21, провадження №3/0285/721/21, яка набрала законної сили, за фактом дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу «SCANIA R 124», д.н.з. НОМЕР_1 , є ТОВ «ВТО ТРАНС», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу №АР/6110228, зі строком дії з 10.12.2020 року до 09.12.2021 року, лімітом страхової суми за шкоду, завдану майну, в розмірі 130000 грн., франшизою 1000 грн.

Згідно довідки ТОВ «ВТО ТРАНС» №23 від 10.06.2022 року вбачається та не заперечувалось відповідачем, що на підставі договору оренди №0301-1 від 03.01.2020 року, зі строком дії по 03.01.2022 року включно, транспортний засіб «SCANIA R 124», д.н.з. НОМЕР_1 , ТОВ «ВТО ТРАНС» було передано в оренду ТОВ «МКМ ТРАНС».

З копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що в період з 09.04.2019 року по 15.03.2021 року останній працював в ТОВ «МКМ ТРАНС» на посаді водія автотранспортних засобів.

Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається та не заперечувалось сторонами, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 08.02.2021 року, яка сталась з вини ОСОБА_2 , останній перебував у трудових відносинах із ТОВ «МКМ ТРАНС» та відповідно до займаної посади, під час виконання трудових обов`язків, керував транспортним засобом «SCANIA R 124», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «ВТО ТРАНС» та за договором оренди №0301-1 від 03.01.2020 року, зі строком дії по 03.01.2022 року, перебував в оренді у ТОВ «МКМ ТРАНС».

За вказаних обставин та наведених вище положень ЦК України, в даному випадку обов`язок відшкодувати завдані позивачу збитки покладаються саме на відповідача в особі ТОВ «МКМ ТРАНС», як наймача транспортного засобу та юридичної особи з вини працівника якої під час виконання трудових обов`язків було вчинено дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пошкоджено належний позивачу транспортний засіб.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу №АР/6110228 позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 129000 грн., в межах встановленого ліміту в розмірі 130000 грн. та за виключенням франшизи в розмірі 1000 грн., яка не покриває в повному обсязі передбачені ст.29 Закону України №1961-IV фактині витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу та його евакуацією з місця пригоди.

В зв`язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/121-21/5010-АВ від 24.03.2021 року, складеного експертом Харківського НДЕКЦ, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «AUDI А3», д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.02.2021 року, визначена в розмірі 238315 грн. 30 коп.

Відповідно до товарного чеку ФОП ОСОБА_3 за послуги із евакуації транспортного засобу з місця пригоди позивачем було сплачено 22500 грн.

Також згідно заказу-наряду №150 від 16.03.2021 року та витратної накладної до цього заказу-наряду ФОП ОСОБА_4 , а також рахунку-фактури та акту виконаних робіт від 12.04.2021 року ФОП ОСОБА_5 фактична вартість відновлювальних робіт транспортного засобу, належного позивачу, склала 157799 грн. 70 коп. та 71300 грн. відповідно, а всього 229099 грн. 70 коп.

Посилаючись на неналежність як доказу наданого позивачем висновку експерта від 24.03.2021 року, представник відповідача посилався на те, що про огляд експертом транспортного засобу ТОВ «МКМ ТРАНС» не повідомлялось.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що таке повідомлення кур`єрським зв`язком направлялось відповідачу 05.03.2021 року.

Крім того, будь-яких заперечень щодо не правильності та неповноти самого висновку, відповідних доказів, стороною відповідача не наведено, клопотань про призначення по справі відповідної судової експертизи не заявлялось.

Стосовно неналежності наданих позивачем заказу-наряду №150 від 16.03.2021 року та витратної накладної до цього заказу-наряду ФОП ОСОБА_4 , а також рахунку-фактури та акту виконаних робіт від 12.04.2021 року ФОП ОСОБА_5 , суд враховує, що останні містять перелік виконаних робіт, використаних матеріалів та запчастин, їх вартість та витрачений на проведення цих робіт час.

Вказаний перелік узгоджується із переліком робіт, матеріалів та запчастин, необхідних для відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу, наведеного у висновку експертного дослідження №ЕД-19/121-21/5010-АВ від 24.03.2021 року та вартість цього ремонту не перевищує розміру матеріального збитку, визначеного у висновку.

Наданий позивачем товарний чек містить його номер, дату видачі, найменування робіт, суму сплачених коштів та підпис виконавця. Також позивачем долучено виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг з реєстру платників єдиного податку на підтвердження реєстрації виконавця ОСОБА_3 як фізичної особи-підприємця, одним із видів господарської діяльності якого є послуги обслуговування та перевезення вантажним автомобільним транспортом.

Таким чином, вказаний товарний чек суд також вважає належним, достатнім та допустимим доказом на підтвердження понесених позивачем витрат на евакуацію транспортного засобу з місця пригоди.

За вказаних вище обставин та наведених положень законодавства, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача понесені витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в сумі 22500 грн., а також різницю між фактичним розміром шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу та страховою виплатою.

В своєму позові позивач просив стягнути таку різницю, виходячи із вартості матеріального збитку, визначеному у висновку експерта.

Поряд з цим, згідно наданих позивачем заказу-наряду №150 від 16.03.2021 року та витратної накладної до цього заказу-наряду ФОП ОСОБА_4 , а також рахунку-фактури та акту виконаних робіт від 12.04.2021 року ФОП ОСОБА_5 , вбачається, що фактична вартість відновлювального ремонту склала 229099 грн. 70 коп. (157799 грн. 70 коп. +71399 грн.).

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути саме різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту та виплачений страховим відшкодуванням в сумі 100099 грн. 70 коп. (229099 грн. 70 коп. 129000 грн.) + 22500 грн. на евакуацію транспортного засобу, а всього стягнути 122599 грн. 70 коп.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд вважає доведеним позивачем, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях та переживаннях в зв`язку із суттєвим пошкодженням належного йому транспортного засобу, у зміні звичайного ритму життя через позбавлення можливості певний час користуватись останнім, необхідності витрачати додатковий час для вирішення питання щодо ремонту автомобіля, відшкодування завданих збитків, нести додаткові, незаплановані витрати на це.

Поряд з цим, враховуючи ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги в цій частині, стягнувши з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн. В іншій частині в задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог слід стягнути судовий збір в сумі 1256 грн.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою ст.137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, згідно з ч.6 ст.137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

З матеріалів справи вбачається, що правова допомога, пов`язана із підготовкою позову до суду та його судовим розглядом надавалась позивачу адвокатом Горобцем Р.М., який діяв на підставі ордеру, виданого 01.09.2021 року на підставі договору №05/02/21 від 10.02.2021 року про надання професійної правничої допомоги та додаткової угоди до нього №1 від 10.05.2021 року.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною позивача було надано акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 30.08.2021 року, відповідно до якого вартість наданих послуг склала 10000 грн.

Також до позову долучено товарний чек від 07.07.2021 року на підтвердження оплати цих послуг позивачем в сумі 10000 грн.

Суд вважає, що факт надання зазначених в п.п.1-6 акту послуг адвокатом повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема, складеним та поданим адвокатом позовом з посиланням на норми права; долученими до нього письмовими доказами, зібраними в ході підготовки позовної заяви та звернення до суду; підготовкою їх копій для учасників справи; участю представника позивача в судових засіданнях.

Розмір гонорару є співмірним із об`ємом наданих послуг та ціною позову, а заперечення представника відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу є безпідставними.

В зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача також витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23,800,802,804,988,990,1166,1167,1172,1188,1194 ЦК України, ст.ст.6,12,22,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,137,141,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МКМ ТРАНС», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МКМ ТРАНС» (49000, м.Дніпро, вул.Горького,22, прим.103, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 122599 грн. 70 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., судовий збір в сумі 1256 грн., витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 січня 2023 року.

Суддя С.Ю. Казак