Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/566/23
Провадження № 2/391/174/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2023р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді - Ревякіної О.В., розглянувши в смт. Компаніївка в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 736321039 від 28.12.2020 в сумі 27664,32 грн.; за кредитним договором № /340032 від 24.11.2020 в сумі 14000 грн., всього за кредитними договорами 41664,32 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 28.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 736321039, який підписаний в електронній формі. 29.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників № 127, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до боржників та за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 27664,32 грн., з яких: 6999,70 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 20664,62 грн. сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 24.11.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /340032, підписаний електронним підписом позичальника. 30.09.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та позивачем укладено договір факторингу № 30092021, відповідно до якого ТОВ «Гоуфінгоу» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 14000 грн., з яких: 3500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10500 грн. сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на вказані обставини та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в сумі 41664,32 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.07.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів.

Відповідач подав відзив на позов, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись на відсутність електронного підпису в договорі від 28.12.2020 та не отримання одноразового ідентифікатора для підписання договору від 24.11.2020. Вважає, що позивачем не доведено факту волевиявлення відповідача на укладення кредитних договорів, вважає правочини не вчиненими, а правовідносини за ними не виникли.

Позивач надав відповідь на відзив, вказавши, що кредитний договір від 28.12.2020 підписано електронним підписом та містить QR-код, при відкритті якого за допомогою сканера зазначено: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 , договір 736321039 від 28.12.2020, одноразовий ідентифікатор MNV787KQ, відправлено 28.12.2020 10:07:29, введено 28.12.2020 10:08:11, сума: 6500 грн. Строк 30 днів.

Кредитний договір від 04.11.2020, укладений між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 підписано електронним підписом шляхом введення коду R35396.

Електронний договір відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідач правом споживача відмовитись від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії договору не скористався, в договорі були узгоджені строк, умови кредитування, нарахування відсотків, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Судом встановлено, що 28.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 736321039, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 6500 грн. строком на 30 днів і зобов`язався своєчасно повернути його та сплачувати проценти за користування кредитом.

27.01.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору № 736321039 від 28.12.2020 про збільшення суми кредиту на 500 грн. на умовах строковості, платності та зворотності, а позичальник ( ОСОБА_1 ) зобов`язався повернути грошові кошти, надані в кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах Договору.

20.10.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (Клієнт) укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» за плату набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 в сумі 27664,62 грн., з яких: 6999,70 грн. заборгованість по основному боргу; 20664,62 грн. заборгованість за відсотками.

При цьому в п.1.2 Договору зазначено, що кредитний договір укладений між Первісним кредитором, яким є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і Боржником, право грошової вимоги за яким отримав Клієнт на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між Клієнтом та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Позивачем надано копію договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а згідно витягу з реєстру прав вимоги № 127 від 29.03.2021 укладеного ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 відповідач ОСОБА_1 значиться за № 872 як боржник за кредитним договором № 736321039 від 28.12.2020.

Станом на 30.06.2023 заборгованість за кредитним договором № 736321039 від 28.12.2020 не погашена, що підтверджується відповідним розрахунком та вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 (а.с.16, 17).

Крім того, 24.11.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /340032 про надання фінансового кредиту, підписаний з використанням електронного підпису, за яким ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 3500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів, тобто до 23.12.2020 з фіксованою процентною ставкою 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, зобов`язався своєчасно повернути його та сплачувати проценти за користування кредитом (а.с.22-24).

30.09.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30092021, відповідно до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 14000 грн., з яких: 3500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10500 грн. сума заборгованості за відсотками (25-28).

Станом на 30.06.2023 заборгованість за кредитним договором № /340032 від 24.11.2020 не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.29).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи кредитні договори підписані електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно позичальникам, а потім новому кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами і відсотками відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Таким чином, в порушення умов кредитних договорів, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаними вище договорами не виконав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договорами обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики, сплати відсотків, у зв`язку з чим заборгованість за кредитними договорами підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором № 736321039 від 28.12.2020 в сумі 27664,32 грн.; заборгованість за кредитним договором № /340032 від 24.11.2020 в сумі 14000 грн., а всього в сумі 41664,32 грн., а також судовий збір в сумі 2684 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складання.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області О.В. Ревякіна