Справа № 638/2074/23
Провадження № 2/638/2454/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Олейник О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадженні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначенні часток у майні, що є у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності, в обґрунтування якого вказав, що позивач є співвласником нерухомого майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06.07.1999 реєстраційний № НОМЕР_1 . Іншими співвласниками вказаного майна, зазначеними у Свідоцтві про право власності на житло, є: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Дана квартира передана у спільну сумісну власність чотирьом співвласникам без визначення їхніх часток. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, залишивши після себе спадщину. 17 грудня 2022 року в рамках спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_1 , між позивачем та відповідачами було укладено Договір про поділ спадщини, згідно якого 1/4 частка в праві спільної власності на квартиру перейшла у спадщину до ОСОБА_3 . У спільній сумісній власності перебуває 3/4 частин квартири, у яких не визначені частки співвласників майна. Позивач зазначив, що має бажання та намір розпорядитися належною йому часткою у спільному майні, проте не може цього зробити, оскільки частки співвласників є не визначеними.

Позивач просив суд визначити, що частки у праві спільної сумісної власності сторін на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по 1/4 частини квартири у кожного, припинити право спільної сумісної власності сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені обставини про те, що квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності без визначення часток, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.07.1999, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

17 грудня 2022 року в рамках спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_1 , між позивачем та відповідачами було укладено Договір про поділ спадщини, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещакою Г.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 1-358, згідно якого 1/4 частка в праві спільної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка входить до складу спадщини, перейшла у спадщину до ОСОБА_3 . В результаті цього ОСОБА_3 було отримано Свідоцтво про право на спадщину від 17.12.2022, реєстраційний № 1-361, видане державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещакою Г.Л.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будь-які відомості щодо квартири не значаться.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватно власності» від 22.12.1995 року № 20 розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

При визначенні розміру часток у майні, суд виходить із положень ст. 370 ЦК України, вважаючи, що розмір часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, зважаючи на те, що порядок користування спірною квартирою між учасниками спільної сумісної власності не встановлений, у свідоцтві на право власності на житло не визначені розміри часток квартири, що належить кожному зі співвласників, сторонами не надано до суду будь-якого договору про розмір часток.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи зміст та суб`єктний склад правовідносин, що склалися, суд не вбачає підстав для прийняття визнання відповідачем позову, оскільки відсутні підстави, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України. За таких обставин, суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює судове рішення за результатами підготовчого провадження.

Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову та визначає, що частка ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , становить по 1/4 частини квартири у кожного. Право спільної сумісної власності даних осіб на квартиру припиняє.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № від 15.03.2023 про сплату судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп.

У зв`язку з тим, що відповідачі визнали позовні вимоги повністю, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 536 грн 80 коп. (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 536 грн 80 коп. (50% від загального розміру судового збору), тобто по 268,40 грн з кожного відповідача.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначенні часток у майні, що є у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , становить по 1/4 частини у кожного.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), на квартиру АДРЕСА_2 припинити.

Стягнути з рівних частинах з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ,адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп, тобто по 268,40 грн з кожного відповідача.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова (, що розташоване за адресою: 61166, м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 18) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , 50% судового збору, сплаченого за квитанцією № від 15.03.2023 на суму 1073,60 грн, тобто у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шишкін