1Справа № 335/8139/23 2/335/2970/2023
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Брімер Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 19.07.2021 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики за умовами якого, відповідач позичив у позивача 160000,00 грн.
При фактичному одержані вказаної суми позичальником була надана розписка від 19.07.2021 року.
Згідно зазначеної розписки відповідач зобов`язувався повернути кошти до 01.08.2022 року. Але, до теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язанні не виконав.
Відповідач кошти у зазначеній розписці строк 01.08.2022 року займані кошти так й не повернуті.
Неодноразові усні звернення позивача до відповідача, щодо повернення займаних коштів залишились без виконання.
Тому посилаючись на викладене просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 160000,00 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 09.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи призначено на 06.10.2023 року.
Позивач ОСОБА_1 05.10.2023 року звернулась до суду через підсистему «Електронний суд» з заявою про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 05.10.2023 року подав суду заяву про розгляд справи без його участі, та про визнання позову.
Частиною ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки відповідач визнав позов, про що подав до суду окрему письмову заяву про визнання позову, і визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає наявність законних підстав для визнання відповідачем позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, з огляду також на визнання позову відповідачем, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 19.07.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики за умовами якого, відповідач отримав від позивача 160000,00 грн., що підтверджується розпискою від 19.07.2021 року.
Згідно зазначеної розписки відповідач зобов`язувався повернути кошти до 01.08.2022 року.
Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини регулюються ст.ст. 526, 1046-1050 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
За частиною 2 цієї статті передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, даючи правову оцінку розписці, написаної ОСОБА_2 19.07.2021 року в контексті ст.ст. 1046-1050 ЦК України, суд уважає, що вказана розписка є договором позики, оскільки в ній указані всі умови, в тому числі істотні, що притаманні договору позики.
Виходячи із встановлених обставин, наданих доказів і вимог матеріального закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення боргу за договором позики від 19.07.2021 року є обґрунтованими та доведеними, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути борг за договором позики у розмірі 160000,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1600,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 6-13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 160000 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1600,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 06.10.2023 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Макаров