Ухвала

19 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 473/4531/21

провадження № 61-14515cк23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на додаткову постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій неправомірними, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України»), в якому, з урахуванням зміни предмета позову та заяви про залишення позовних вимог про стягнення пені без розгляду, яку задоволено ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2022 року, просила: визнати незаконними дії АТ «Державний ощадний банк України» щодо блокування поточних рахунків № НОМЕР_1 (зарплатний) та № НОМЕР_2 (пенсійний) та списання з нього коштів грошового забезпечення та пенсії); стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» незаконно списані кошти в сумі 9 488, 26 грн (відповідно до статті 1073 ЦК України), проценти в рамках послуги «Мобільні заощадження» в сумі 4 404,37 грн, 3% річних у розмірі 1 566,04 грн, за рахунком № НОМЕР_1 у розмірі 1 371,25 грн, за рахунком № НОМЕР_2 у розмірі 194,79 грн, інфляційні втрати у розмірі 8 796,72 грн за рахунком № НОМЕР_1 у розмірі 6 135,06 грн за рахунком № НОМЕР_2 у розмірі 2 661, 66 грн (в порядку статті 625 ЦК України), всього на суму 34 423,36 грн та моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 28 червня 2023 року скасовано рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2023 року та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Визнано протиправними дії АТ «Державний ощадний банк України» щодо блокування поточних рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих у філії АТ «Ощадбанк» ТВБВ 10014/0174 на ім`я ОСОБА_1 в частині отримання грошового забезпечення та пенсійних виплат. Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 1 566,04 грн - 3 % річних, 8 796,72 грн - інфляційних втрат та 2 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 червня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 червня 2023 року.

Додатковою постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року задоволено клопотання адвоката Чередніченко І. Б., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку.

Поновлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Чередніченко І. Б. строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Чередніченко І. Б. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

09 жовтня 2023 року АТ «Державний ощадний банк України» засобами поштового зв'язкуподало доВерховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану постанову суду апеляційної інстанції та залишити без розгляду заяву адвоката Чередніченко І. Б.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Ухвалами Верховного Суду від 28 липня 2023 року та від 15 серпня 2023 року справу № 473/4531/21 визнано малозначною.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що судами проігнорована усталена судова практика, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики, а також дана справа має виняткове значення для заявника.

Посилання АТ «Державний ощадний банк України» у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення для банку не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку, оскільки заявником не наведено даних щодо фундаментального значення цього питання.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на додаткову постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій неправомірними, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко