Справа № 462/3510/21
Провадження № 2/466/252/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Мошовській М.-О.П.

представника відповідача Бохняк М.С.

справа №462/3510/21; 2/466/252/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

20.05.2021 АТ КБ «Приватбанк», місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського,1д, звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за період з 14.04.2018 по 14.04.2021 у розмірі 378,31 доларів США, що курсом 28.01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.04.2021 складає 10596,46грн., за кредитним договором №LVL6AU00050051 від 24.01.2006; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 24.01.2006 уклали кредитний договір №LVL6AU00050051.

Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 7745,55 доларів США на термін до 24.01.2012, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №LVL6AU00050051. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідача за період з 14.04.2018 по 14.04.2021 має заборгованість 378,31 доларів США, яка складається з наступного: 378,31 доларів США 3% річних від простроченої суми.

На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк», тому представник позивача звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Ковальчука О.І. від 26.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку (т.1 а.с.26).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26.01.2023 заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Ковальчука О.І. задоволено та відведено суддю Шевченківського районного суду м. Львова Ковальчука О.І. від участі у справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (т. 1 а.с.167).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022 матеріали справи передано для розгляду судді Свірідовій В.В.(а.с.168 т.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 15.09.2022 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження у розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, за клопотанням представника відповідача для розгляду долучених ним клопотань та їх вирішення на даній стадії підготовчого засідання (а.с. 235 т.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 09.11.2022 року за клопотанням представника відповідача у позивача витребовано ряд доказів, документів (а.с.241-244 т.1).

У зв"язку з неналежним оформленням та засвідченням копії скерованих представником позивача документів, на вимогу суду відповідно до ухвали від 09.11.2022р., судом 02.03.2023 повернуто для належного оформлення даних документів на адресу АТ КБ"Приватбанк"(а.с.24 т.2).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 04.05.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог (а.с.29 т.2).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить долучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про отримання судової повістки від 10.08.2023 (а.с.45 т.1).

Заслухавши думку представника відповідача про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, суд вважає за можливе, розглянути справу без участі представника позивача.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення, про що подав письмові заперечення (відзив), які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

В судовому засіданні встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 24.01.2006 уклали кредитний договір №LVL6AU00050051(а.с.12 т.1).

Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 7745,55 доларів США на термін до 24.01.2012, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2012 передано у заклад Публічному акціонерному товариству КБ «ПриватБанк» заставне майно, а саме автомобіль марки ВАЗ, модель 2107, 2006 року випуску. тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу- ОСОБА_1 (а.с.14-16 т.2).

В рахунок погашення заборгованості у сумі 7 670 (сім тисяч шістсот сімдесят доларів США) 47 центів, що за офіційним курсом НБУ складає 61 151,29 грн., за кредитним договором № LYL 6АU 00050051 від 24.01.2007 року. укладеного між ЗАТ ,,ПриватБанк,, правонаступником якого є ПАТ ,,ПриватБанк,, та ОСОБА_1 звернуто стягнення на предмет застави за договором застави рухомого майна від 24.01.2007 року, укладеного між ЗАТ ,,ПриватБанк,, правонаступником якого є ПАТ ,,ПриватБанк,, та ОСОБА_1 , а саме на майно: автомобіль марки ВАЗ, модель 2107, 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу- ОСОБА_1 шляхом продажу з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ПАТ ,,ПриватБанк,, свіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Шевченківським районним судом м. Львова на вказане рішення видано виконавчий лист 27.03.2013 та постановою держвного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Тагієва С.В. від 17.03.2014 закінчено виконавче провадження у зв"язку з виконанням рішення суду.(а.с.17 т.2).

Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 та ст. 599 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З правового аналізу зазначених вище норм вбачається, що з метою належного виконання зобов`язання сторонам договору необхідно дотримуватися визначених у договорі строків сплати коштів.

Прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно із ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Зокрема, ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування за ч.2 ст. 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми та індексу інфляції за весь час прострочення, нарахованого на суму боргу, має компенсаційний характер, а не штрафний, зважаючи на що три проценти річних за даною статтею не є неустойкою, в розумінні ст. 549 ЦК України.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що нараховані на суму боргу три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отримані компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові та стягнутими рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2012, яке набрало законної сили.

У разі, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

Позивачем обґрунтовано 3 відсотки річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, за такий період прострочення з 14.04.2018 по 14.04.2021року.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вказаний позивачем період, а саме дата, з якої нараховано три проценти річних, є безпідставним та необґрунтованим.

Оскільки наслідком невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно із ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

Разом із тим, відповідно до положень ст. 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням сили рішенням суду.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору сплив у зв`язку із зверненням позивача до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості. Позивач реалізував своє право, передбачене ст. 1050 ЦК України, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, за результатом розгляду якого було ухвалене зазначене вище рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2012 року. (а.с.14-15 т.2)

Отже задоволення судом позову про стягнення заборгованості за кредитним договором припинило його дію на майбутнє. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору.

Зважаючи на те, що в розумінні статті 653 ЦК України зобов`язання за кредитним договором № LVL6AU00050051 припинились з моменту набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2012 законної сили, права та інтереси позивача (кредитодавця) після розірвання кредитного договору забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України з дня набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2012 законної сили, а не з зазначеного позивачем дня, наступного за днем подання до суду позову, за результатом якого було ухвалено вказане вище рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні дані щодо дати набрання рішенням суду законної сили, та позивачем не зазначено такої дати, позовні вимоги щодо стягнення 3 процентів річних з дати, зазначеної в позові, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд позбавлений можливості самостійно здійснити перерахунок 3 процентів річних з дати набрання рішенням законної сили.

Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір 3 процентів річних, період та валюта нарахування позивачем необґрунтовані належним чином.

Враховуючи наведене в сукупності та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , рах. № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 10.10.2023.

Суддя В. В. Свірідова