печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2023 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О., розглянувши клопотання представника позивача - адвоката Находа А. В. про повторне витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя від 30.09.2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться вищевказана справа.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року прийнято справу до провадження судді та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05.10.2023 року від представника позивача - адвоката Наход А. В. надійшло клопотання про повторне витребування доказів, у якому просить повторно витребувати у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір про поділ спільного майна подружжя, укладеного 30 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 особисто або/та через свої представників, які беруть участь у даній справі, надати суду реквізити оскаржуваного договору, зокрема, номер запиcу у відповідному реєстрі записів про даний договір, прізвище, ім`я, по-батькові нотаріуса, який засвідчив укладення оскаржуваного договору, номер бланку на якому (яких) оскаржуваний договір викладено, тощо; повідомити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про заходи процесуального впливу, які будуть застосовані до них за перешкоджання у здійсненні правосуддя та зловживання правами; застосувати до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у випадку ігнорування вимог суду щодо надання копії оскаржуваного договору, процесуальні наслідки у вигляді визнання встановленими обставини, які викладені в договорі про поділ майна подружжя таким, що порушують права позивача та визнати недійсним договір про поділ спільного майна подружжя, укладеного 30 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що на дату звернення до суду із даним клопотанням відповідачами не надано витребувані судом докази.

Вивчивши клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно ч.ч. 6-9 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Частиною 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Частиною 1 ст. 148 ЦПК України встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, в тому числі, невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Згідно ч. 2 ст. 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інші види процесуально примусу у разі невиконання процесуальних обов`язків не застосовуються (ст. ст. 145-147 ЦПК України).

Окрім того, суд звертає увагу на усталену практику Європейського суду з прав людини, якою констатується недопустимість порушення принципу рівності учасників процесу.

Цей принцип був неодноразово застосований ЄСПЛ у тому числі й у справах щодо України. Так, у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03, рішення від 15 травня 2008 року) суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Аналогічна позиція викладена також у рішенні ЄСПЛ у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів», у якому зазначено, що умова «рівності сторін» у розумінні «справедливого балансу» між сторонами передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Проаналізувавши матеріали справи та клопотання представника позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходів процесуального впливу до відповідачів, оскільки відповідно до положень ст. 143 ЦПК України представником позивача не доведено не виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 без поважних причин, наявність зловживання правами чи створення протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Так, 11.07.2023 року від представника відповідача 2 - адвоката Яценка О. В. надійшла заява про неможливість виконання ухвали суду від 19.06.2023 року про витребування доказів, 18.07.2023 року від відповідача 1 ОСОБА_2 надійшла заява про неможливість виконання ухвали суду від 19.06.2023 року про витребування доказів. Вказані заяви обґрунтовані відсутністю у відповідачів витребуваних доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність поважних причин у відповідачів щодо невиконання ухвали суду про витребування доказів, у зв`язку з чим підстави для застосування заходів процесуального впливу до вказаних осіб відсутні, а також відсутні підстави для застосування процесуальних наслідків у вигляді визнання встановленими обставини, які викладені в договорі про поділ майна подружжя таким, що порушують права позивача та визнати недійсним договір про поділ спільного майна подружжя, укладеного 30 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Водночас, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Наход А. С. про повторне витребування у відповідачів доказів, оскільки, як вбачається із заяв відповідачів, вони не можуть надати суду витребувані докази з підстав їх відсутності.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 84, 143, 145-147, 158, 260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Наход А. В. про повторне витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя від 30.09.2021 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Г.О. Матійчук