Справа №488/5084/21 Головуючий суду першої інстанції Селіщева Л. І.
Провадження №22-ц/812/1030/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2022 року, ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_3 подала до суду позов про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову та до досягнення сином повноліття.

Зазначений позов обґрунтовувала наступним.

ОСОБА_3 вказувала, що з 22 серпня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

Сторони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Син знаходиться на утриманні позивача.

Посилаючись на те, що син потребує утримання і зі сторони батька, той може надавати допомогу, позивач просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено.

З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 грудня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки дитина сторін по справі на час розгляду справи проживає разом із матір`ю, а ОСОБА_1 є працездатною особою, яка має об`єктивну можливість сплачувати аліменти на утримання сина у заявленому позивачем розмірі, то наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду змінити, стягнувши з нього аліменти на користь самої дитини.

Обґрунтовуючи незаконність ухваленого судом рішення, відповідач вказував на те, що син проживає разом із матір`ю позивача ОСОБА_5 . Позивач з сином не проживає. Перерахування аліментів на її користь може призвести до того, що позивач буде використовувати їх на власні потреби, а не потреби дитини.

Враховуючи те, що сину у 2023 році виповнилося 14 років, а тому він сам, на думку апелянта, може розпоряджатися грошима, відповідач вважав за доцільне сплату аліментів безпосередньо на користь сина.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про допит в якості свідка бабусі дитини ОСОБА_5 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом

22 серпня 2008 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_1 .

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 .

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заявлене відповідачем клопотання про допит свідка ОСОБА_5 суд визнає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у позові ОСОБА_3 вказувала, що зареєстрованим місцем проживання її та сина є кв. АДРЕСА_1 . Отже вона не заперечувала того факту, про який вказує відповідач, що дитини проживає за вказаною адресою.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. Вказаний розмір аліментів враховує обставини, викладені у ст.182 СК України. Доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на те, що він має сумніви щодо цільового використання коштів позивачем, а тому аліменти повинні бути стягнуті на користь сина, якому у 2023 році виповнилося 14 років, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає законність рішення суду на дату його ухвалення та на підставі поданих сторонами доказів. На момент ухвалення рішення суду син сторін досяг 13 річного віку, а тому стягнення аліментів на його утримання на користь матері відповідало вимогам законодавства.

У випадку наявності у платника аліментів обґрунтованих сумнівів щодо цільового витрачання аліментів їх одержувачем ст.186 СК України передбачає контроль за цільовим витрачанням аліментів органом опіки та піклування.

Отже відповідач має можливість контролювати витрачання коштів позивачем.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 01 листопада 2023 року.