Справа № 299/926/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 вересня 2023 року м. Ужгород

Справа № 299/926/20

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

за участю секретарки судового засідання Гусоньки З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Косаковський Валентин Олександрович, на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2021 року, повне судове рішення складено 21.12.2021, ухвалене суддею Левком Т. Ю.,

у с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник-адвокат Коваленко О.М., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано тим, що 14 лютого 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля марки «DAF XF 105.406», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобілем марки «RENO MAGNUM». За цієї пригодою працівниками поліції було складено адміністративний протокол на відповідача за ст. 124 КУпАП.

Зазначав, що постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.03.2018 у справі № 299/537/18 винуватцем указаної ДТП визнано ОСОБА_2 і притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Стверджував, що внаслідок зазначеної ДТП його власний автомобіль марки «DAF XF 105.406», номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків заподіяних з вини відповідача. Відповідно до звіту № 09/20 від 04.02.2020 про оцінку автомобіля «DAF XF 105.406», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного ПП ОСОБА_3 , то майнова шкода яку він зазнав унаслідок ДТП становить 441 206,00

гривень. При цьому в обґрунтування визначення шкоди експертом зазначено, що: - ринкова вартість цього автомобіля марки «DAF XF 105.406» визначена за порівняльним підходом і станом на дату оцінки складає 441 206,00 грн; - вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена за витратним підходом і становить 1 999 739,15 грн; - вартість матеріального збитку завданого йому як власнику цього автомобіля внаслідок його пошкодження у результаті ДТП складає 441 206 гривень.

Зважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля не є співрозмірною з його ринковою вартістю, а тому слід відшкодувати йому завдану відповідачем вартість автомобіля в розмірі 441 206 гривень.

Посилаючись на наведені вище обставини просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдану матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 441 206,00 грн, а також 4 412,07 грн сплаченого ним судового збору та інші судові витрати орієнтовно у розмірі 8 000 гривень.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2021 року у задоволені цього позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із цим рішенням суду позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Косаковський В.О., подав на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Скарга загалом мотивована тими же доводами, які наведені в позовній заяві та яким місцевим судом не надано належної оцінки, а також тим, що суд залишив поза увагою про не укладення між ним і відповідачем трудового договору, а відтак це свідчить на відсутність між сторонами трудових правовідносин, як помилково про їх існування вважав суд першої інстанції.

За таких обставин місцевий суд безпідставно застосував у даному випадку однорічний строк позовної давності, визначений ст. 233 КЗпП України, замість загального строку позовної давності в три роки, передбачений ст. 257 ЦК України.

Звертав увагу і на те, що безпосередньо у своїй позовній заяві він просив стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України та не порушував питання про стягнення такої шкоди, яка завдана внаслідок неналежного виконання чи не виконання обов`язків відповідно до трудового чи іншого договору.

З огляду на наведене просив оскаржене рішення суду скасувати та винести постанову, якою його позовні вимоги задовольнити повністю.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не скористався.

Сторони, їх представники у судове засідання не з`явилися повторно, у тому числі сторона відповідача в режимі відеоконференції, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому їх неявка, на переконання колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 місцевий суд керувався тим, що відповідач ОСОБА_2 перебував із позивачем у трудових відносинах, а відтак останнім пропущено, передбачений ст. 233 КЗпП України, річний строк на звернення до суду з цим позовом, про застосування якого було заявлено відповідачем.

Проте колегія суддів із цими висновками суду першої інстанції погодитися не може, оскільки таких місцевий суд дійшов із неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником вантажного автомобіля марки «DAF XF 105.406», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що стверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.4).

Як убачається з постанови судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.03.2018 у справі № 299/537/18, яка відповідно до відомостей ЄДРСР 27.03.2018 набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним в учиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн на користь держави за те, що він як водій 14.02.2018 року о 06:10 год на автодорозі Київ-Чоп, 711 км + 500 м, керуючи автомобілем «DAF», номерний знак НОМЕР_3 , не впоравшись із керуванням та не вибравши безпечної швидкості руху здійснив зіткнення з транспортним засобом «RENO MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Також із цієї постанови видно, що ОСОБА_2 свою вину в цій ДТП визнав повністю (а.с.5, 6).

Відповідно до звіту № 09/20 про оцінку автомобіля «DAF XF 105.406», номерний знак НОМЕР_1 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 від 04.02.2020, то: 1) ринкова вартість цього автомобіля визначена за порівняльним підходом і станом на дату оцінки 14 лютого 2018 року, тобто на дату ДТП, складає 441 206,00 гривень; 2) вартість відновлювального ремонту даного автомобіля визначена за витратним підходом і становить 1 999 739,15 гривень; 3) вартість матеріального збитку завданого власнику цього автомобіля внаслідок його пошкодження у результаті ДТП станом на 14 лютого 2018 року складає 441 206 гривень (а.с.8-40).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_1 з 16.07.2007 є суб`єктом господарювання як фізична особа-підприємець із видами діяльності, зокрема, вантажний автомобільний транспорт, надання в оренду вантажних автомобілів, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (а.с.85-86).

Із листа Закарпатської митниці Держмитслужби від 01.04.2021 видно, що за наявною інформацією за період 2016-2018 років ОСОБА_4 в інтересах ФОП ОСОБА_1 переміщалися товари в зоні діяльності цієї митниці (а.с.104, 105).

Відповідно до частини перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права /реальні збитки/ (ч. 1, пункт 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Частиною першою ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу (див. наприклад, постанова Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 479/392/20 /провадження № 61-14493 св 21/).

Роботодавцю заборонено застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, учиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин (пункт 2 ч. 5 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення»).

Висновок суду першої інстанції про існування між сторонами трудових правовідносин і без укладення трудового договору з підстави здійснення відповідачем за дорученням позивача перевезень вантажу на вантажних автомобілях ОСОБА_1 , на переконання колегії суддів є помилковим, оскільки матеріали цієї справи таких доказів про наявність між сторонами саме трудових відносин не містять. Так, є відсутніми у справі на підтвердження доводів відповідача про наявність у нього з позивачем трудових правовідносин докази, наприклад, відповідний запис у трудовій книжці ОСОБА_2 за умови укладення усного трудового договору, хоча за приписом пункту 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України додержання письмової форми трудового договору є обов`язковим при укладені трудового договору з фізичною особою (у даному випадку позивач ОСОБА_1 є фізичною-особою підприємцем); відомостями податкових чи пенсійних органів про суми нарахованих і виплачених ОСОБА_1 як роботодавцем працівнику водію ОСОБА_2 доходів тощо. При цьому сам по собі факт того, що позивач є фізичною особою-підприємцем, а також надана Закарпатською митницею інформація ще не свідчать достеменно про наявність між сторонами трудових відносин на час цієї ДТП.

Отже, апеляційний суд, установивши відсутність між сторонами на час цієї ДТП трудових правовідносин, уважає, що місцевий суд помилково застосував положення ч. 3 ст. 133 КЗпПУ (для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди) та безпідставно відмовив у позові ОСОБА_1 унаслідок пропуску ним цього річного строку на звернення до суду.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивач довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин оскаржене рішення суду не може вважатись законним та обґрунтованим, а тому, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає до скасування з одночасним ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення на його користь із відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 441 206 гривень.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача-апелянта ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4 412,07 грн (а.с.54) та апеляційної скарги в розмірі 6 618,00 грн (а.с.166), що разом складає 11 030,07 гривень.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Косаковський Валентин Олександрович, задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2021 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 441 206 (чотириста сорок одну тисячу двісті шість) гривень у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 030 (одинадцять тисяч тридцять) гривень 07 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді