ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6479/23 Справа № 932/5098/21 Суддя у 1-й інстанції - Цитульській В.І. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТСТ» до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус ДМНО Бунякіна Олена Валентинівна, Державний реєстратор Покровської районної державної адміністрації Замфір Олег Миколайович, ОСОБА_2 про визнання прав іпотекодержателя, поновлення запису та звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТСТ»

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

29.06.2021 року позивач звернувся із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТСТ» до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус ДМНО Бунякіна Олена Валентинівна, Державний реєстратор Покровської районної державної адміністрації Замфір Олег Миколайович, ОСОБА_2 про визнання прав іпотекодержателя, поновлення запису та звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить: визнати за позивачем право вимоги та права іпотекодержателя за договором іпотеки №777030/ФЛ-3 від 27.02.2008 відносно квартири АДРЕСА_1 ; поновити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, які виникли на підставі вказаного договору; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №777030/ФЛ від 27.02.2008 в сумі 5 474 183,92 грн. звернути стягнення на вказану вище квартиру шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтування позову позивач зазначає, що 27.02.2008 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту №777030/ФЛ. Виконання вимог позичальника за вказаним договором було укладено договір іпотеки №777030/ФЛ-З від 27.02.2008. Предметом забезпечення визначено квартиру АДРЕСА_1 . За вказаним договором кредиту, станом на 15.05.2020, утворилася заборгованість в сумі 344 893,18 доларів США, з яких: 139 707,72 долари США заборгованість за тілом; 205 185,46 доларів США -за відсотками. Право вимоги за вказаними договорами кредиту та іпотеки набуто відповідачем на підставі договору від 15.05.2020, укладеного із ПАТ КБ «Надра». З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2017, а запис про іпотеку припинено. Підставою припинення запису про іпотеку вказано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2017 у справі №202/5780/17-ц. Позивачем з`ясовано, що такого рішення не існує. Враховуючи, що спірна квартира набута ОСОБА_1 обтяженою іпотекою, а основне зобов`язання не виконано, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2023 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТСТ» до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус ДМНО Бунякіна Олена Валентинівна, Державний реєстратор Покровської районної державної адміністрації Замфір Олег Миколайович, ОСОБА_2 про визнання прав іпотекодержателя, поновлення запису та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (том 3 а.с.8-12)

Не погодившись із рішенням суду, ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТСТ» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення норм матеріального і процесуального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (том 3 а.с.17-24).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що 27.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту №777030/ФЛ на суму 142 240,00 доларів США на строк до 12.02.2028 року.

На забезпечення виконання обов`язків за кредитним договором, у цей же день, між тими ж сторонами, укладено договір іпотеки №777030/ФЛ від 27.02.2008 року. Предметом забезпечення визначено квартиру АДРЕСА_1 .

Між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір відступлення права вимоги від 15.05.2020 року, в тому числі за договорами кредиту №777030/ФЛ та іпотеки №777030/ФЛ-П від 28.02.2008 року.

ТОВ «Спектрум Ессетс» сплачено за відступлені права 04.05.2020 року та відповідно до п.2 договору цесії набуто прав вимоги за договорами кредиту та іпотеки від 28.02.2008 року.

З інформації від 20.01.2021 року щодо квартири АДРЕСА_1 вчинено наступні записи:

-в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 21.08.2017 року про право власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2017 року;

-вказано про відсутність відомостей про реєстрацію іпотек та обтяжень, при цьому вказано, що іпотека за договором іпотеки №777030/ФЛ-З, іпотекодержатель ПАТ КБ «Надра», припинена на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2017 року у справі №202/5780/17, на тій самій підставі припинено обтяження квартири, внесене на підставі договору іпотеки №777030/ФЛ-З;

-в Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 02.04.2008 року про право власності за ОСОБА_3 .

На ухвалу суду Відділом реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР надано матеріали справи щодо припинення спірних іпотеки та заборони.

В такій справі містяться копії: рішення Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 28.07.2017 року у справі №202/5780/17 про зняття іпотеки та заборони; запит державного реєстратора до цього суду та його відповідь від 21.08.2017 року про набрання таким рішенням законної сили 08.08.2017 року.

На адвокатський запит представника позивача Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська надав відповідь від 01.03.2021 року у якій вказано що у справі №202/5780/17 ухвалено рішення 17.11.2017 року. У цій справі не є сторонами ані ПАТ КБ «Надра» ані ОСОБА_3

В Єдиному державному реєстрі судових рішень опубліковано судове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі у справі №202/5780/17 від 17.11.2017 року, яким стягнуто з фізичної особи на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.03.2006 року у розмірі 100 806,56 грн.

Приватним нотаріусом ДМНО Бунякіною О.В. надано копію договору купівлі-продажу від 21.08.2017 року за яким від ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 за 100 619 грн.

Також нотаріусом долучено документи на підставі яких посвідчувався такий договір серед яких міститься: платіжне доручення про сплату ціни договору; заява ОСОБА_2 , як дружини набувача у якій вказана згода на купівлю квартири за спільні кошти у спільну власність подружжя; звіт про оцінку майна вартість 10 619 грн.; інформаційні довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна отримані по запитам за реєстраційним номером нерухомого майна, за відчужувачем та за адресою нерухомого майна, щодо об`єкту відчуження у якій вказано про відсутність відомостей у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек та Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в тому числі й знятих.

На ухвалу суду Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав виписки по рахункам ОСОБА_3 на 87 аркушах. В судовому засіданні представник позивача не змогла надати пояснення щодо таких виписок, зокрема не вказала яким чином ними підтверджується розмір заборгованості. Пояснила, визначаючи розмір заборгованості позивач керувався договором цесії.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2013 року у справі №201/7910/13-ц із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (як поручителя) стягнення в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №777030/ФЛ в сумі 1 961 361,75 грн. В межах цієї справи стягувача замінено на ТОВ «Спектрум Ессетс».

Згідно відповіді від 28.02.2022 року Торгово-промисловою палатою України засвідчено форс-мажорну обставину військову агресію проти України із 05:30 год. 24.02.2022 року до її закінчення.

ОСОБА_1 , 18.07.2022 року, подано заяву про вчинення злочину щодо шахрайства із спірною квартирою, відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2022 року за № 0000773.

Згідно актового запису про смерть №1446 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді Першої дніпровської державної нотаріальної контори №1814/02-14 від 17.11.2022 року, 23.11.2021 року була заведена спадкова справа №540/2021 після померлого ОСОБА_3 на підставі поданої заяви-претензії кредитора ТОВ «Брайт Інвестмент», будь-яких інших заяв щодо прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини після померлого до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтва про право на спадщину після померлого не видавалося.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 03.01.1970 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги є не доведеними та не обгрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Так, за висновками наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16:

«52. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема, добросовісно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункт 37), від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20(пункт 40)). Вирішуючи питання про витребування майна, важливо перевірити добросовісність, насамперед, набувача цього майна, у тому числі те, чи знав або міг знати такий набувач про недобросовісну поведінку продавця. Вказане має значення для застосування як критерію законності втручання держави у право набувача на мирне володіння майном, так і критерію пропорційності такого втручання легітимній меті останнього.

53. Якщо особа витребовує нерухоме майно, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів ЦК України, слід застосовувати припис пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19(пункт 6.45)).

54. Отже, якщо нерухоме майно придбаває добросовісна особа, тобто така, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, вона може покладатися на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень і відсутності даних про те, що набувач майна знав або міг знати про існування таких прав чи обтяжень, цей набувач, добросовісно покладаючись на відомості зазначеного реєстру, набуває відповідне право на нерухоме майно, вільне від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункт 38), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19(пункт 6.46))».

За висновками наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №922/2416/17:

«7.21. З огляду на наведені у постанові в справі №922/2416/17 мотиви, для забезпечення єдності судової практики Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити шляхом конкретизації від її висновку, викладеного у постанові від 19 червня 2019 року у справі №643/17966/14-ц, а також від аналогічного висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1193цс15, і Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постановах від 10 травня 2018 року у справі № 643/18839/13-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 643/12557/16-ц та від 13 березня 2019 року у справі № 643/19761/13-ц.

7.22. Означена конкретизація висновків полягає у такому:

- скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення;

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення;

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;

- запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

- за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню;

- при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження.

У відповідності до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 501/2211/18 від 24.03.2021).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Викладений висновок сформований у пунктах 40, 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (провадження №14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.04.2021 у справі №707/2-1006/2011 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18), від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (провадження №14-178цс18), від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (провадження №14-392цс18), від 12.12.2018 у справі №570/3439/16-ц (провадження №14-512цс18), від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (провадження №14-511цс18), від 05.05.2019 у справі №554/10058/17 (провадження №14-20цс19).

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 04.05.2020 року набув прав вимоги за кредитним договором від 27.02.2008 року, забезпечення визнання обов`язків за яким було забезпечено іпотекою спірної квартири (договір іпотеки від 27.02.2008 року, право іпотеки зареєстровано державою 27.02.2008 року).

Записи про іпотеку та заборону було припинені на підставі рішення суду, проте Єдиним державним реєстром судових рішень підтверджується, що такого рішення не існує.

Разом із тим, на момент набуття квартири відповідачем в державних реєстрах не існувало ані запису про іпотеку ані про обтяжень спірної квартири. Це чітко вбачається із витягів, які містяться у нотаріальній справі, сформованій за наслідками посвідчення договору купівлі-продажу.

Відтак відповідач купив спірну квартиру за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень, тобто не знав і не мав знати про існування таких прав чи обтяжень та відповідно відповідач набув право на спірну квартиру вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припинилося, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а даний позов не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір за яким відповідач набув право власності на квартиру є фраундаторним, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивач не наводить доводів та доказів про обізнаність відповідача із противними діями ОСОБА_3 . Крім того позивач не оскаржує вказаного договору, не вказує на його нікчемність та не просить застосувати наслідки його недійсності.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянтів, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційних скарг, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТСТ» - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: