ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1357/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/401/23 Категорія: 305010000 Федорець С.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач перший заступник керівник Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області, Звенигородської міської ради;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу заступник керівника Черкаської обласної прокуратури;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 червня 2023 року у справі за позовом першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області, Звенигородської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної водним живим ресурсам,

в с т а н о в и в:

у лютому 2023 року перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вивченням матеріалів справи № 694/1743/22 встановлено, що 28 вересня 2022 року до Звенигородського районного суду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 009829 від 15 червня 2022 року, ОСОБА_1 15 червня 2022 року о 20 год. 20 хв. здійснював вилов раків на ставку «Інтернатівський» у м. Звенигородка Черкаської області із використанням забороненого знаряддя лову «Бредінь», та всього виловив раків у кількості 10 штук, чим порушив вимоги п. 4.5 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України 15 лютого 1999 року №19.

Прокурор вказував, що судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КпАП України, проте постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2022 року провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, судом закрито відповідно до ч. 7 ст. 247 КУпАП.

Зазначав, що згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 завдано збитків державі на суму 33320 грн., які на даний час залишаються невідшкодованими.

На підставі викладеного прокурор просив стягнути з ОСОБА_1 шкоду, заподіяну живим водним ресурсам, у сумі 33320,00 гривень, зарахувавши їх на рахунок Казначейства України до спеціальних фондів державного, обласного та місцевого бюджету, а також стягнути з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 2684,00 гривень.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що прокурором не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства та в його діях мався склад правопорушення, передбаченого статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Черкаської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 червня 2023 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У апеляційній скарзі вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що судом не встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, оскільки не зазначено про це у постанові про закриття провадження на підставі ст. 38 КУпАП, є хибним.

Зазначає, що з положень ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, на думку апелянта, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Вважає, що оскільки провадження у справі № 694/1743/22 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України (закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП), вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП є встановленою, у зв`язку з чим обставини наявності вини ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення є встановленими та не підлягають доказуванню.

Апелянт вказує, що поза увагою суду залишено інші докази вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що знаходяться в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 15 червня 2022 року № 009829 та розрахунок матеріальної шкоди, який проведений відповідно до п. 6.2 «Правил любительського і спортивного рибальства» на підставі такси вказаної у додатку № 1 до Постанови КМУ від 22.11.2011 № 1209.

Разом з тим, дії відповідача у вигляді вилову раків у період дії заборони на їх лов призвели до спричинення державі збитків у розмірі, встановленому законом.

На думку апелянта, судом першої інстанції в порушення вимог статтей 82, 89 ЦПК України не надано належної оцінки доказам по справі, що вказує на неповноту з`ясування обставин справи, ухвалення оскаржуваного рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та без врахування правових позицій Верховного Суду.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом у порядку письмового позовного провадження.

Згідно з частиною 11 статті 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

В матеріалах справи наявна відповідь виконавчого комітету Звенигородської міської ради № 01-27/947 від 27 березня 2023 року про відсутність відомостей щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (а.с.49), тому повідомлення останнього про дату, час та місце розгляду справи було здійснено на адресу місця проживання, зазначену ним у протоколі про адміністративне правопорушення та позовній заяві прокурора, а також за допомогою оголошення на офіційному сайті судової влади.

Конверти із судовими повістками, надісланий судом на поштову адресу ОСОБА_1 , повернулися до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Здійснене судом повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи за допомогою оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про розгляд справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 009829 від 15 червня 2022 року, ОСОБА_1 15 червня 2022 року близько 20 год. 20 хв. на ставу «Інтернатівський» у м. Звенигородка, здійснював вилов раків забороненим знаряддям лову «Бредінь» та виловив раки у кількості 10 шт., чим порушив п. 4.5 Правил любительського та спортивного рибальства та несе відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 85 КУпАП. Збитки рибному господарству становлять 33332 грн. Вилов раків здійснювався в період нерестової заборони. На місце події було викликано працівників СОГ (а.с. 16).

Частиною 4 статті 85 КУпАП передбачено відповідальність за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Згідно з п. 4.5 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, які діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення, забороняється лов раків у нерестовий період, під час линьки і виношування ікри, а також у темну пору доби (пізніше години від заходу сонця та раніше години до його сходу) із застосуванням підсвічування. Терміни заборони на лов раків установлюються місцевими органами рибоохорони і доводяться до відома населення через засоби масової інформації.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2022 року у справі № 694/1743/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 85 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 жовтня 2022 року у справі № 694/1743/22 не вбачається, що судом встановлено наявність у діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення та не зазначено про це у вказаній постанові, а провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду з огляду на наступне.

Положеннями статті 38 КУпАП встановлено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно зі статтею 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Тобто, у разі відсутності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки провадження у справі № 694/1743/22 відносно ОСОБА_1 закрито не за реабілітуючими обставинами, в діях останнього вбачається вина у спричиненні шкоди водним живим ресурсам.

Відповідно до положень статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У статті 66 Конституції України закріплений обов`язок кожного не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що громадяни відповідно до закону зобов`язані, зокрема, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» порушення вимог цього Закону тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Статтею 63 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок незаконного добування, або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу згідно такс Постанови Кабінету Міністрів від 21 листопада 2011 року № 1209, розмір збитків за вилов раків у кількості 10 шт. вартістю 3332 грн. становить 33320 грн. (а.с.15).

Відповідно до частини 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно інформації, наданої Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області від 12 січня 2023 року № 1-5-9/61-23 на даний час збитки в сумі 33320 грн. ОСОБА_1 не відшкодовано (а.с. 13).

Враховуючи обов`язок ОСОБА_1 відшкодувати завдані ним збитки рибному господарству у вигляді спричиненої ним шкоди водним живим ресурсам, а також те, що вони на даний час не відшкодовані останнім, колегія суддів приходить до висновку, що збитки у розмірі 33320 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на рахунок Казначейства України до спеціальних фондів державного, обласного та місцевого бюджету.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги прокурора задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на рахунок Казначейства України до спеціальних фондів державного, обласного та місцевого бюджету збитки, заподіяні водним живим ресурсам у розмірі 33320 грн.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги прокурора задоволено повністю, з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури необхідно стягнути понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6710 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 червня 2023 року скасувати та прийняти нове рішення.

Позовні вимоги першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області, Звенигородської міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 шкоду, заподіяну водним живим ресурсам у сумі 33320 гривень, зарахувавши їх на рахунок UA0023735, код отримувача (ЄДРПОУ) 37930566, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), код класифікації доходів бюджету 24062100, найменування коду класифікації доходів бюджету грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, з подальшим перерахуванням 9996 гривень (30 %) до спеціального фонду Державного бюджету України, 6664 гривні (20 %) до спеціального фонду обласного бюджету Черкаської обласної ради, 16660 гривень (50 %) до спеціального фонду місцевого бюджету виконавчого комітету Звенигородської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Черкаської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 6710 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді