Справа № 761/3391/23
Провадження № 2/761/5596/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.,

при секретарі: Панчоха Д.А.,

за участі:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є тіткою позивача ОСОБА_1 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем по закону п`ятої черги, інших спадкоємців немає. В шестимісячний строк позивач звернувся до ОСОБА_4 , державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори. Однак, позивач отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з не поданням необхідних для вчинення такої нотаріальної дії документів. Таким чином, позивач вимушений звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, оскільки відмова нотаріуса перешкоджає позивачу вирішити питання щодо оформлення спадкових прав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Почато підготовче провадження з моменту відкриття провадження по справі.

07.02.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Ухвалою суду від 24.04.2023 закрито підготовче провадження за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. Призначено справу до судового розгляду по суті.

06.06.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив.

У судовому засіданні позивач та представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату та час повідомлена належним чином, у надісланому відзиві просила справу розглядати без її участі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За таких обставин, судом вжиті достатні заходи щодо належного повідомлення учасників та забезпечення їх участі в розгляді справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, ОСОБА_3 - є тіткою ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10 лютого 2021 року, серія НОМЕР_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки № 66167579 від 27.08.2021 р. зі Спадкового реєстру, наданої Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою, 24.05.2021 р. на спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була заведена спадкова справа № 67695106, номер у нотаріуса: 378/2021, місце заведення та зберігання: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, 04108, м. Київ, пр-т Правди, 33.

26 жовтня 2021 року до ОСОБА_4 , державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, звернувся ОСОБА_1 стосовно видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 .

Позивач є спадкоємцем майна померлої згідно заповіту, який був складений ОСОБА_3 26.08.2015 р. (номер у спадковому реєстрі 57853987).

Однак, 26 жовтня 2021 року ОСОБА_4 , державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, була постановлена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 3668/02-31 з підстав відсутності документу, що підтверджує право власності померлого на квартиру АДРЕСА_2 , та відсутності державної реєстрації права власності у встановленому порядку.

ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району 31.05.1994 року, що підтверджується копією вказаного свідоцтва та Інформацією про право власності на майно, виданою Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 29.12.2021 р. за № 062/14-17500 (И-2021).

У зв`язку з тим, що оригінал Свідоцтва про право власності на житло було втрачено, позивач через свого представника звернувся до Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації з запитом щодо видачі йому дублікату Свідоцтва про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_2 .

24.11.2021 р. було отримано відмову (вих. № 109/02/31-5406) у видачі дублікату на підставі п. 25 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 у зв`язку з тим, що позивач не є власником чи співвласником квартири АДРЕСА_2 .

26.01.2022 р. позивач через свого представника подав до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 50620300 на квартиру АДРЕСА_2 за померлою особою - ОСОБА_3

12.08.2022 р. було отримано відмову у державній реєстрації права власності за померлою особою на підставі відсутності оригіналу Свідоцтва про право власності на житло.

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що спірна квартира входить до складу спадщини, а позивач - єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, а відтак, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та визнає за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 235, 263, 264, 352, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст.316, 321,328, 384, 392, 1216, 1218, 1261, 1296, 1297,1298 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті тітки - ОСОБА_3 , яка належала останній на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району 31.05.1994 року.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: