Єдиний унікальний номер № 175/1150/23
провадження № 2/175/276/23
Єдиний унікальний номер № 175/2498/23
провадження № 2/175/659/23
УХВАЛА

24 серпня 2023 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченко О.Г.

з секретарем Кульпіна Л.Г.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Слобожанське клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Ліфлянчика Станіслава Ігоровича про прийняття зустрічного позову і об`єднання його з первісним позовом в одне провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», ОСОБА_3 , про визнання права іпотекодержателя,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Кей-Колект» 13 березня 2023 року звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , АТ «УКРСИББАНК», ОСОБА_3 , про визнання права іпотекодержателя.

Ухвалою від 14 березня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання по справі, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, постановлялися ухвали.

В підготовче судове засідання від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ліфлянчик С.І. до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», АТ «УКРСИББАНК, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору факторинку та договору відступлення права вимоги за іпотечними договорами і об`єднання в одне провадження цивільної справи з первісним позовом, оскільки, як зазначає заявник, до позовної заяви не надано належних та достовірних доказів того, що позивач за первісним позовом ТОВ «Кей-Колект» дійсно отримало права вимоги та може вважатись таким, що набув права вимоги за кредитним договором та таким. Отже, спір є між тими ж сторонами, тими ж правовідносинами та стосується такого ж предмету спору.

З`ясувавши думку представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Частиною 3 статті 194 ЦПК України визначено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Згідно до ст. 188 ЦПК України суд під час розгляду справи має право постановити ухвалу про об`єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того ж самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовами різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Судом встановлено, що по цивільній справі за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , АТ «УКРСИББАНК», ОСОБА_3 , про визнання права іпотекодержателя, ухвалою судді від 14 березня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, проводяться засідання, розглядаються клопотання, вимоги у вказаних заявником позовах хоча і частково мають однорідні вимоги (частково співпадають) та предмет спору, однак лише частково, вказані по ним вимоги мають кожні своє коло осіб та доказів, по ним можуть бути відкриті різні провадження. Належних доказів на підтвердження свого клопотання (не позову, а самого клопотання) представник відповідача суду не надав, тобто клопотання не обґрунтоване.

Також, згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Наведена норма свідчить, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З огляду на наведене вбачається, що дану позовну заяву не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, а слід розглядати за правилами господарського судочинства, оскільки предметом спору є визнання недійсним договору факторинку та договору відступлення права вимоги за іпотечними договорами укладеного між юридичними особами (ТОВ «Кей-Колект» та АТ «УКРСИББАНК», тобто щодо господарських правовідносин.

Згідно ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень частини 2 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18).

Водночас слід зазначити, що положення пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України не зумовлюють належність до господарської юрисдикції справ виключно необхідністю здійснення господарської діяльності всіма учасниками справи, оскільки передбачають, що у спорах, які виникають з кредитних та іпотечних правовідносин, цілком достатнім для їх належності до господарської юрисдикції є те, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Крім того, оспорюваний договір укладений між відповідачами як суб`єктами господарювання та в ході проведення ними господарської діяльності.

Враховуючи наведене спір у цій справі із зазначеними позовними вимогами цілком підпадає під юрисдикцію господарських судів, адже сторонами оскаржуваного договору є лише юридичні особи, а визнання недійсним такого договору вирішується виключно за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Також судом було встановлено, що відповідач не пред`явив зустрічний позов у строк для подання відзиву, крім того останнім не було доведе, що він пропустив цей строк з поважних причин, а тому враховуючи зазначене зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу та підлягає поверненню.

При таких обставинах суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Отже, суд приходить до висновку, що дана ухвала повною мірою обґрунтована, є зрозумілою учасникам справи та в ній належним чином зазначені підстави, на яких вона ґрунтується.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись 4, 43, 49, 188, 194. 200, 222, 255, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Ліфлянчику Станіславу Ігоровичу в задоволенні клопотання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Акціонерного товариство «УКРСИББАНК», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів, стягнення витрат і об`єднання його з первісним позовом в одне провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», ОСОБА_3 , про визнання права іпотеко держателя відмовити.

Зустрічну позовну заяву повернути.

Ухвала набрала законної сили 24 серпня 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -