КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5558/2023
справа №752/9937/16-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Оплачко Віталія Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Мазур Ю.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської міської державної адміністрації, Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), Департамент містобудування і архітектури Київської міської державної адміністрації, Київська міська прокуратура, про захист права власності, -

встановив:

В червні 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 про захист права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є власниками квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Власником квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 у цьому будинку є ОСОБА_5 , яка розпочала реконструкцію належних їй квартир з втручанням у несучі конструкції будинку, фасад та підпілля без належних дозвільних документів та без згоди співвласників, зокрема позивачів.

Вказують, що за час розгляду справи ОСОБА_5 відчужила належні їй квартири на користь ОСОБА_1 , у зв`язку із чим останню залучено до участі у справі як співвідповідача. Вказують, що відповідачі здійснили переведення квартир з жилого фонду в нежилий всупереч норм чинного законодавства.

Вказують, що роботи по головному фасаду будинку, по улаштуванню підпілля, зміни благоустрою прибудинкової території проводяться без необхідної дозвільної документації, що є порушенням прав співвласників багатоквартирного будинку.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивачі просять суд:

· визнати незаконним та скасувати дозволи Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації від 25 серпня 2016 року №8561/0/06/27-16 про переведення житлових приміщень в нежитлові, а саме квартири АДРЕСА_4 , та квартири АДРЕСА_5 ;

· визнати незаконним та скасувати дозвіл/погодження Департаменту культури Київської міської державної адміністрації від 22 серпня 2016 року про погодження переведення квартир АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_4 з жилого в нежилий фонд;

· скасувати державну реєстрацію права власності на приміщення 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

· зобов`язати ОСОБА_5 і ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_4 , та квартиру АДРЕСА_5 і які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав як приміщення 1 за адресою: АДРЕСА_6 та має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, в початковий стан відповідно до проекту будинку;

· зобов`язати ОСОБА_5 і ОСОБА_1 привести в початковий стан відповідно до проекту будинку фасад будинку, прибудинкову територію та підпілля під квартирою АДРЕСА_4 та квартирою АДРЕСА_5 (які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав як приміщення 1 за адресою АДРЕСА_6 і яке має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

03 листопада 2022 року Голосіївський районний суд міста Києва позов задовольнив.

Визнав незаконним та скасував дозволи Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації від 25 серпня 2016 року №8561/0/06/27-16 про переведення житлових приміщень в нежитлові, а саме квартири АДРЕСА_4 , та квартири АДРЕСА_5 .

Визнав незаконним та скасував дозвіл Департаменту культури Київської міської державної адміністрації від 22 серпня 2016 року про погодження переведення квартир АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_4 з жилого в нежилий фонд.

Скасував державну реєстрацію права власності на приміщення 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Зобов`язав ОСОБА_5 і ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_5 і які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав як приміщення 1 за адресою: АДРЕСА_6 та має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, в початковий стан відповідно до проекту будинку.

Зобов`язав ОСОБА_5 та ОСОБА_1 привести в початковий стан відповідно до проекту будинку фасад будинку, прибудинкову територію та підпілля під квартирою АДРЕСА_4 та квартирою АДРЕСА_5 (які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав як приміщення 1 за адресою АДРЕСА_6 і яке має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Стягнув з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 5285,60 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Оплачко В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в цій справі позивачами не обґрунтовано, а судом не перевірено наявність порушеного права позивачів.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що невизначені судом конкретно, тобто без зазначення місця розташування, площі, інших ідентифікуючих ознак, підпілля, несучі і огороджувальні конструкції та інженерні системи є приміщеннями загального користування будинку. Також посилається на те, що судом неправильно зроблено висновок про те, що такі об`єкти зазнали «втручання відповідачів». Вказує, що в рішенні не вказано конкретного переліку, які саме втручання маються на увазі, без зазначення робіт або змін, які ці об`єкти зазнали через вказане судом втручання.

Посилається на те, що рішення суду є незрозумілим, які саме дії відповідачів та щодо яких саме об`єктів/майна порушили права або інтереси позивачів, і якщо порушили, то які саме їх права та інтереси.

Зазначає, що матеріали цивільної справи не містять жодних доказів того, що спірне майно, в тому числі - підпілля під власними квартирами відповідачки, є приміщенням загального користування, а отже, що позивачі є його співвласниками.

Вказує, що спірне підпілля не є і не може бути спільною власністю мешканців, оскільки не має ніякого окремого входу до нього, окрім, як з власного приміщення 1 відповідачки, утвореного з квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . В цьому підпіллі не розташовано жодного обладнання, яке б використовувалось для обслуговування інших квартир та приміщень спірного будинку.

Звертає увагу, що поняття "підпілля" та "підвал" не є тотожними.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні не зазначено, в які саме несучі і огороджувальні конструкції та інженерні системи було здійснено втручання відповідачів. Також вказує на те, що не кожна конструкція та інженерна система є спільною власністю мешканців багатоквартирного будинку, адже не всі вони призначені для обслуговування більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку.

Щодо фасаду та прибудинкової території вказує, що всі роботи, передбачені проектом та дозвільною документацією, проведені ОСОБА_5 у повній відповідності до проекту.

Звертає увагу, що будівельні роботи, проведені ОСОБА_5 , спрямовані виключно на реставрацію, поліпшення, зокрема, зовнішнього вигляду фасаду, збільшення міцності та тривкості об`єктів реставрації та на запобігання їх руйнації та порушення конструктивних елементів. Крім того, такі роботи були проведені на підставі відповідних проектних та дозвільних документів, і не є самочинним переобладнанням або переплануванням.

Вказує, що земельна ділянка під спірним будинком не сформована, права на неї не зареєстровані, а отже прав на неї у позивачів, як співвласників багатоквартирного будинку, немає.

Вказує, що ОСОБА_5 за власний кошт здійснила благоустрій прибудинкової території та газону.

Посилається на неправильне посилання судом першої інстанції на статтю 22 Закону України "Про охорону культурної спадщини", оскільки в Державному реєстрі нерухомих пам`яток України спірний будинок (ані №19, ані №19/1) не зареєстрований.

Звертає увагу, що до переліку об`єктів культурної спадщини (до якого вносяться щойно виявлені пам`ятки), відповідно до Наказу Головного управління охорони культурної спадщини від 10.06.2011 № 10/34-11 внесено лише будинок по АДРЕСА_6 . Будинок АДРЕСА_7 (адреса квартири АДРЕСА_3 ) не внесено до вказаного переліку.

У зв`язку з викладеним уважає, що як станом на дату видачі спірних Дозволів, так і дотепер, спірний будинок не є пам`яткою архітектури, а є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини. Ці поняття не є тотожними та регулюються різними нормами права.

Вказує, що чинним законодавством України передбачене обов`язкове погодження Міністерства культури України, як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, на будівельні роботи саме на пам`ятках національного значення, до яких спірний будинок не відноситься.

Зазначає, що станом на момент виникнення спірних правовідносин, а також станом на момент розгляду справи судом, межі історичного ареалу міста Києва, як історичного населеного місця України, як того вимагають положення Закону України «Про охорону культурної спадщини», з урахуванням приписів Порядку №318, належним чином не затверджені, а отже у суду першої інстанції були відсутні правові підстави вважати, що об`єкт, на який видано спірні дозволи, знаходиться в межах історичного ареалу.

Вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлені факти, оскільки суд першої інстанції за преюдиціальні обставини прийняв правову оцінку судів адміністративної юрисдикції, а саме висновок адміністративних судів про те, що департамент охорони культурної спадщини КМДА не має повноважень видавати будь-які дозволи чи погодження щодо будинку, оскільки виключні повноваження щодо Центрального історичного ареалу м. Києва та пам`яток архітектури має Міністерство культури України.

Вказує, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Вказує, що відповідачем проводились спірні роботи на підставі іншого дозволу, а не того, що адміністративним судом визнано протиправним.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про заборону охоронними договорами проводити роботи, на які були видані спірні дозволи, не відповідає дійсним обставинам, оскільки з їх тексту вбачається, що вони не містять жодних заборон щодо перероблення квартир ззовні або всередині.

Вказує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки позивачами неодноразово змінювались предмет та підстави позову, що не відповідає приписам ЦПК України та не допускається.

Зазначає, що спірні роботи не є самочинним будівництвом, адже у ОСОБА_5 були наявні всі передбачені законом дозвільні документи на їх проведення, а в матеріалах справи наявні ряд звітів та актів обстеження, які чітко та однозначно підтверджують міцність, надійність та повну відповідність будівельних робіт будівельним нормам та проектній документації.

Вказує, що відповідно до норм чинного законодавства дозвіл на переведення житлового приміщення в нежитлове надається Департаментом містобудування та архітектури КМДА. При цьому, необхідний для подання заяви пакет документів не передбачає згоду інших співвласників житлового будинку.

Стверджує, що у відповідачів були наявні всі необхідні дозвільні документи, жодних законних підстав щодо заборони проведення будівельних робіт не було.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.

23 березня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Бутиріна Я.Я., який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Щодо порушеного права позивачів вказує, що позивачі є співвласниками усього спільного майна багатоквартирного житлового будинку. Відповідно до статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку`спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування, несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Отже, таке майно як зовнішні стіни будинку, фасад, підпілля, підвали, інженерні системи, прибудинкова територія є спільним майном і належить в тому числі і позивачам. Окрім того дії відповідача спричинили наявність тріщин у стінах будинку, що є прямою загрозою безпосередньо квартирам позивачів.

Щодо доводів апеляційної скарги про підпілля вказує, що згідно ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди» підпіллям є технічний поверх для розміщення інженерного обладнання та прокладання комунікацій; може бути розташований у нижній (у тому числі технічне підпілля), верхній (у тому числі технічне горище) або у середній частині будинку. Оскільки це технічний поверх, то відповідно до статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" це приміщення і розташовані в ньому інженерні комунікації відносяться до спільного майна, в тому числі є спів власністю позивачів.

Вказує, що перелік конструкцій та інженерних споруд, у які втрутився відповідач, вказані у акті обстеження технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій житлового будинку АДРЕСА_8 , виконаного 29 вересня 2016 року будівельною лабораторією КП «Київжитлоспецексплуатація».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що будинок не включений до Державного реєстру нерухомих пам`яток, а тому не має статусу пам`ятки архітектури, вказує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року №826/14301/16 встановлено, що будинок все ж є пам`яткою архітектури.

Також вказує, що за приписами статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам`яткою культурної спадщини є не тільки об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, але й об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключения) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Звертає увагу, що згідно наказу ГУ Охорони культурної спадщини КМДА від 10 червня 2011 року №9/34-11 цей будинок був визнаний і внесений в реєстр в реєстр як об`єкт культурної спадщини за напрямком Архітектура і будівництво і відноситься до центрального історичного ареалу м. Києва.

Вказує, що і будинок по АДРЕСА_6 і будинок АДРЕСА_7 є одним і тим же будинком, про що відповідач не може не знати.

Щодо охоронних договорів вказує, що доводи апеляційної скарги спростовуються пунктом 5.4 Охоронних договорів, відповідно до якого власник зобов`язаний не переробляти квартиру як ззовні, так і всередині.

Зазначає, що статтею 49 ЦПК України не визначено, скільки разів позивач має право змінити предмет або підстави позову. Положення даної статті вказують, що це можливо робити лише до закінчення підготовчого засідання, що позивачами порушено не було.

Звертає увагу, що усі заяви про збільшення вимог та про зміну предмету позову були пов`язані з діями відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_1 . При цьому підстава позову - порушення права власності позивачів, залишалася незмінною.

Вказує, що дійсно дозвіл Департаменту культури на виконання реставраційних робіт з пристосуванням, погодження реставраційного завдання на розробку науково-проектної документації (корегування) ніким не оскаржувався, не є скасованим в судовому порядку. Також, і містобудівні умови та обмеження та Сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта ІУ27 не оскаржувались та в судовому порядку протиправними не визнавались, проте їх правова оцінка була надана в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року №826/14301/16.

Вказує, що дозвіл Департаменту культури КМДА і будь-які погодження КМДА в даному випадку взагалі не мають жодної сили, оскільки погодження може видавати виключно Міністерство культури України.

Що стосується сертифікату, звертає увагу, що він був виданий на підставі скасованого Окружним адміністративним судом м. Києва від 20 липня 2020 року №826/14301/16 Дозволу на виконання будівельних робіт.

Зазначає, що отримавши дозвіл на один об`єкт робіт, а саме на квартиру АДРЕСА_3 , відповідачі виконали інший об`єм робіт, у квартирі АДРЕСА_2 , на яку жодних дозволів також не видавалося. Саме це і вважається в розумінні закону самочинним будівництвом, а тому висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та нормам закону.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Оплачко В.О. доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивачів - адвокат Бутирін Я.Я. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції зробив висновок, що ОСОБА_5 було вчинено ряд дій відносно квартири АДРЕСА_2 , що суперечать чинному законодавству, зокрема: переведення квартири АДРЕСА_2 у нежитловий фонд з отриманням відповідних дозволів, що є порушенням рішення Київради від 23 липня 2015 року №781/1645; порушення умов охоронного договору; здійснення реконструкції замість реставрації; неотримання згоди позивачів на втручання в фасад, несучі конструкції та інженерні системи, відсутність дозволу Міністерства культури України.

Зокрема такий висновок суд першої інстанції зробив на підставі того, що фасад будинку, підпілля та інженерні системи є спільним майном усіх власників квартир Будинку. Проте згоди співвласників, зокрема позивачів, на такі роботи ОСОБА_5 не отримала.

Окрім цього, рішенням Київської міської ради від 23 липня 2015 року №781/1645 затверджено Положення про порядок переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові у місті Києві. Згідно пункту 3.2.6 зазначеного Положення житловий будинок, щодо розташованих в якому приміщень вирішується питання про переведення із житлового в нежитловий фонд, не повинен бути визнаний пам`яткою архітектури.

Враховуючи вищевказані положення, суд зробив висновок про порушення відповідачами Положення про порядок переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові у місті Києві, оскільки квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 не могли бути переведені в нежитловий фонд, а видані дозволи є незаконними.

Зобов`язавши ОСОБА_5 , як особу, яка здійснювала роботи, та ОСОБА_1 , як власника майна, привести квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 до попереднього стану за свій рахунок, тобто до становища, яке існувало до порушення, суд першої інстанції керувався пунктом 4 частини 2 статті 16 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вказує на таке.

Установлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_9 . Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17 лютого 1994 року (том 1 а.с.26).

Згідно даних свідоцтва про право власності №1324-С/КІ від 29 листопада 2001 року ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є власниками у рівних долях квартири АДРЕСА_10 (том 1 а.с. 27).

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_11 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 04 грудня 2001 року (том 1 а.с.29).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №60093690 від 27 травня 2016 року квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_5 (том 1 а.с. 22).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №60235459 від 30 травня 2016 року квартира АДРЕСА_5 належить ОСОБА_5 (том 1 а.с. 22).

12 березня 2015 року між Управлінням охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації та ОСОБА_5 укладено Охоронний договір, відповідно до умов якого власник бере на себе зобов`язання щодо охорони належної йому частини щойно виявленого об`єкта культурної спадщини за адресою: АДРЕСА_12 - "Будинок прибутковий" (том 5 а.с.30-31).

Відповідно до пункту 2 укладеного договору термін дії даного договору встановлено на період володіння приміщення щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

Відповідно до пункту 5 власник зобов`язується: 5.1 використовувати кв. АДРЕСА_3 першого поверху вказаного майна щойно виявленого об`єкта культурної спадщини загальною площею 73,7 кв.м. за вказаною адресою за функціональним призначенням; 5.2 здійснювати продаж, передачу у володіння, користування чи управління вказаної частини щойно виявленого об`єкту культурної спадщини іншій юридичній особі чи фізичній особі тільки після письмової згоди органу та за умови визначення, що істотною умовою договору про такий продаж, передачу у володіння, користування чи управління є забезпечення особою, якій передається вказана частина щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, збереження щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи його частини відповідно до вимог Закону України "Про охорону культурної спадщини" та умов Охоронного договору; 5.3 утримувати вказану частину щойно виявленого об`єкта культурної спадщини в належному санітарному, протипожежному і технічному стані. Мати у зазначених приміщенням щойно виявленого об`єкта культурної спадщини належне обладнання згідно з вимогами органів протипожежної, санітарної, екологічної охорони та інших уповноважених органів; утримувати територію щойно виявленого об`єкта культурної спадщини упорядженою, не допускати використання цієї території для нового будівництва та задоволення інших господарських потреб, що можуть зашкодити щойно виявленому об`єкту культурної спадщини. Не робити ніяких прибудов до щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, не переробляти його як ззовні, так і всередині, а також не вести будь-яких земляних робіт на території щойно виявленого об`єкта культурної спадщини без спеціального письмового дозволу органу охорони.

Відповідно до пункту 13 вказаного Охоронного договору з метою збереження щойно виявленого об`єкта культурної спадщини та створення належних умов для її використання власник зобов`язаний провести такі роботи: розробити науково-проектну документацію з реставрації та пристосування приміщень під сучасні потреби. Проектна документація підлягає погодженню відповідно до діючих будівельних норм і прав у тому числі з органом охорони; разом з іншими власниками будинку взяти участь у виконанні робіт по художньому освітленню фасадів згідно з проектом, погодженим у встановленому порядку, у тому числі з органом охорони; разом з іншими власниками будинку взяти участь в інвестиційній програмі міста, а саме впорядкувати прилеглу до будинку територію.

09 грудня 2015 року Державне підприємство «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» склало експертний звіт №126/15 щодо розгляду проектної документації по проекту (том 2 а.с.61-62).

10 грудня 2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видало ОСОБА_5 дозвіл на виконання будівельних робіт №ІV56 на реставрацію приміщення АДРЕСА_13 (том 1 а.с.24).

Виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) надано дозвіл №4 від 22 лютого 2016 року на виконання реставраційних робіт з пристосуванням на щойно виявленому об`єкті культурної спадщини - "Будинок прибутковий". Дозвіл дійсний до 30 червня 2016 року.

Відповідно до змісту дозволу Департамент культури надав дозвіл організації-виконавцю робіт - ТОВ "Фортуна-Іршава" на виконання реставраційних робіт з пристосуванням на щойно виявленому об`єкті культурної спадщини по АДРЕСА_6 , реставраційні роботи з пристосування здійснювати відповідно до Проекту Реєстрації з пристосуванням приміщень АДРЕСА_6 погодженого департаментом культури листом №060-5347 від 06 жовтня 2015 року (том 1 а.с.25).

На звернення ОСОБА_4 . Департаментом містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надано відповідь №055-13062 від 06 вересня 2016 року.

Згідно тексту листа, ОСОБА_4 повідомлено, що згідно із Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", Департамент зареєстрував містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №449/15/12/009-15 від 16 липня 2015 року щодо реставрації з пристосуванням під нежитлове приміщення з влаштуванням підвалу та вхідних груп на АДРЕСА_6 . В подальшому, Департамент зареєстрував МОУ №828/16/12-3/009-16 від 02 вересня 2016 року для реставрації з пристосуванням квартир АДРЕСА_14 під сучасні потреби (магазин) з об`єднанням, влаштуванням вхідної групи на АДРЕСА_1 .

В листі також вказано, що власницею квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою ОСОБА_5 укладено з Департаментом охоронний договір від 12 березня 2015 року №3129. Департаментом культури розглянуто та погоджено реставраційну частину проекту "Реставрації з пристосуванням приміщення АДРЕСА_15 " в частині дотримання вимог Закону "Про охорону культурної спадщини". В подальшому, на підставі поданих в установленому порядку документів Департамент надав дозвіл на виконання реставраційних робіт з пристосуванням частини об`єкта культурної спадщини за вказаною адресою від 22 лютого 2016 №4. Будівельні роботи проводяться на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 10 грудня 2015 року №IV56 "Реставрація приміщень АДРЕСА_6 , виданого ДАБІ України, дозволу на виконання реставраційних робіт з пристосуванням на щойно виявленому об`єкті культурної спадщини - "Будинок прибутковий". Під час комісійної перевірки 04 серпня 2016 року представниками Київської міської державної адміністрації, Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації у присутності мешканців будинку та власника квартири АДРЕСА_3 встановлено, що на час перевірки виконуються опоряджувальні роботи фасадної частини будинку в межах квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Доступу до приміщень квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та в приміщення технічного підпілля під квартирами АДРЕСА_14 , вхід до якої здійснюється з квартири АДРЕСА_3 , не надано (том 1 а.с. 111-112, том 2 а.с.19-20).

29 вересня 2016 року Будівельною лабораторією КП "Київжитлоспецексплуатація" складено акт №192/21 обстеження технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій житлового будинку №19/1 (том 2 а.с.51-57, том 3 а.с. 142-145).

Установлено, що будинок має змішану конструктивну схему з несучими зовнішніми та внутрішніми як поперечними, так і поздовжніми несучими стінами. Просторова жорсткість будинку забезпечується поздовжніми несучими (зовнішніми та внутрішніми) та поперечними (торцевими, стінами сходових кліток) цегляними стінами. Демонтовані внутрішні перегородки. Проводяться роботи по влаштуванню відокремленого входу в приміщення квартир шляхом розбирання підвіконної ділянки зовнішньої стіни в межах існуючого вікна та переобладнання його під дверний проріз. Видалені конструкції покриття підлоги. Влаштовані внутрішні металеві сходи для об`єднання приміщень першого поверху та підвалу. Понижений рівень підвалу в межах приміщень квартири АДРЕСА_3 . Проведені роботи по підсиленню стін та ґрунтової основи фундаментів, де зроблене пониження рівня ґрунтової основи шляхом влаштування монолітного залізобетонного ростверку по буронабивним палям. Зі сторони головного фасаду проводяться роботи по збільшенню висоти віконних прорізів шляхом розбирання підвіконних ділянок цегляного мурування стіни головного фасаду. При цьому збільшується висота простінків і , як наслідок, зменшується їх стійкість. В наданому власником дозвільній документації та проекту на реставрацію приміщень №3 та №4 надане проектне рішення щодо збільшення висоти віконних прорізів та влаштування відокремленого входу. На окремих ділянках фасадів по матеріалу цегляного мурування стін спостерігаються вертикальні та похилі тріщини із шириною розкриття до 2мм.

В тексті вказано, що будівельною лабораторією обстежувався технічний стан конструкцій будинку до початку проведення реконструкцій приміщення квартири АДРЕСА_3 , де було встановлення розкриття тріщин по матеріалу несучих стін будинку. Найбільш вірогідними причинами тріщин в обстежуваному будинку є додаткові навантаження на ґрунтову основу фундаментів після надбудови двох поверхів в 30-х роках минулого століття та проведення реконструкції будинку в 90-х роках минулого століття. Оскільки під час проведення ремонтних робіт по пониженню рівня підвалу під приміщеннями квартири АДРЕСА_3 за розкриттям тріщин належного спостереження не проводилось, то не виключається ймовірність впливу на розкриття тріщин в обстежуваному будинку від проведення ремонтних робіт у підвальному приміщенні.

Згідно висновку вказаного акту установлено, що несучі і огороджувальні конструкції житлового будинку АДРЕСА_6 в цілому знаходяться в задовільному технічному стані (СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009 "Правила визначення фізичного зносу житлових будинків"). Наявні тріщини, що проходять по матеріалу несучих та огороджувальних конструкцій будинку, істотно не вплинули на несучу здатність конструкцій будинку.

Відповідно до даних Звіту про проведення технічного обстеження та встановлення технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири АДРЕСА_13 , яка переводиться в нежитлове приміщення, з метою визначення можливості надійної та безпечної експлуатації, затвердженого директором ТОВ "Бюро технічної інвентаризації" 13 липня 2016 року, зроблено висновок про те, що загальний технічний стан приміщень та конструкцій є нормальний та відповідає вимогам надійності і можливості їх безпечної експлуатації, та може бути переведене в нежитлове приміщенням з влаштуванням окремого входу, також має можливість бути об`єднаним в єдине нежитлове приміщення з сусідньою квартирою АДРЕСА_5 (том 2 а.с. 72-76).

Відповідно до даних Звіту про проведення технічного обстеження та встановлення технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири АДРЕСА_5 , яка переводиться в нежитлове приміщення, з метою визначення можливості надійної та безпечної експлуатації, затвердженого директором ТОВ "Бюро технічної інвентаризації" 13 липня 2016 року, зроблено висновок про те, що загальний технічний стан приміщень та конструкцій є нормальний та відповідає вимогам надійності і можливості їх безпечної експлуатації, та може бути переведене в нежитлове приміщенням з влаштуванням окремого входу, також має можливість бути об`єднаним в єдине нежитлове приміщення з сусідньою квартирою АДРЕСА_13 (том 2 а.с. 77-81).

12 серпня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) із заявами на отримання дозволу на переведення житлового приміщення квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_13 у нежитлове без визначення його функціонального призначення (том 5 а.с.38-39).

З даних листів №8561/0/06/27-16 від 25 серпня 2016 року, №8562/0/06/27-16 від 25 серпня 2016 року установлено, що Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надав дозвіл на переведення квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_13 у нежитлові приміщення (том 6 а.с.35-36).

Листом від 22 серпня 2016 року Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) повідомив ОСОБА_5 про те, що враховуючи погодження реставраційного завдання від 07 липня 2016 року №30, Департамент, в межах повноважень, не заперечує можливість переведення квартир АДРЕСА_2 і АДРЕСА_13 з жилого в нежилий фонд, за умови дотримання пам`яткоохоронного законодавства України (том 5 а.с. 37).

03 жовтня 2016 року ОСОБА_5 видано сертифікат №ІV27 про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації. Вказаним сертифікатом Державна архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта (реставрація приміщень АДРЕСА_14 проектній документації та підтверджено готовність до експлуатації). Основні показники об`єкта вказані загальна площа 206,3 кв.м., поверховість - 1 поверх+підвал, висота поверху 3,88 м (висота підвалу - 2,69 м) (том 2 а.с.33).

Наказом директора департаменту містобудування та архітектури №361 від 04 листопада 2016 року "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомості у місті Києві" присвоєно об`єкту нерухомого майна ОСОБА_5 (нежилим приміщенням АДРЕСА_16 ) відповідно до сертифікату про готовність до експлуатації об`єктів серії ІУ №27, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 03 жовтня 2016 року, поштову адресу: АДРЕСА_17 (том 5 а.с. 29).

З даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №78606357 від 23 січня 2017 року установлено, що нежитлове приміщення АДРЕСА_18 площею 206,3 кв.м. належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 2016 року (том 3 а.с.208-209).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року, визнано протиправним та скасовано дозвіл на виконання будівельних робіт від 11 грудня 2015 року №IV56, виданий Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (том 5 а.с. 3-10).

Висновки адміністративного суду ґрунтуються на тому, що ОСОБА_5 , при зверненні із заявою про надання дозволу на виконання будівельних робіт, включаючи реконструкцію, не було надано повного переліку документів, передбаченого чинним законодавством, не отримано погодження на реконструкцію від Міністерства культури України.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування дозволу Департаменту містобудування та архітектури КМДА від 25 серпня 2016 року №8561/0/06/27-16 про переведення житлових приміщень в нежитлові, а саме квартири АДРЕСА_4 , та квартири АДРЕСА_5 та визнання незаконним та скасування дозволу/погодження Департаменту культури КМДА від 22 серпня 2016 року про погодження переведення квартир АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_4 з жилого в нежилий фонд, колегія суддів зазначає про таке.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування дозволу Департаменту містобудування та архітектури КМДА та дозволу/погодження Департаменту культури КМДА, позивачі вказували, що їх скасування призведене до відновлення прав співвласників багатоквартирного будинку.

Правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг визначається Законом України «Про адміністративні послуги».

Згідно частини 1 статті 1 вказаного закону адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону.

Суб`єктом надання адміністративної послуги є орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Основними ознаками адміністративних послуг є: адміністративна послуга надається за заявою особи; надання адміністративних послуг пов`язано із забезпеченням умов для реалізації суб`єктивних прав конкретної особи; адміністративні послуги надаються адміністративними органами (державними органами та органами місцевого самоврядування) і обов`язково через реалізацію владних повноважень (отримати конкретну адміністративну послугу можна лише у відповідному, як правило, тільки одному адміністративному органі); результатом адміністративної послуги у процедурному значенні є адміністративний акт (рішення або дія адміністративного органу, яким задовольняється заява особи). Такий адміністративний акт має конкретного адресата - споживача адміністративної послуги, тобто особу, яка звернулася за даною послугою.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що отримання власником житлового приміщення рішення про переведення житлового приміщення в нежитлове має ознаки адміністративної послуги. Рішення органу місцевого самоврядування, яке прийняте суб`єктом владних повноважень при наданні ним адміністративних послуг, оскаржується в адміністративному судочинстві.

Тобто щодо вимог позову у вказаній частині спір про право відсутній, оскільки само по собі право власності не оспорюється та у разі задоволення таких вимог - не відновлюється, спір в цій частині не є таким, що заявлений на захист приватних (житлових) прав та інтересів мешканців будинку, натомість дослідженню підлягає правомірність надання Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації та дозволу/погодження Департаменту культури Київської міської державної адміністрації, як суб`єктами владних повноважень, адміністративної послуги, а саме: надання дозволів про переведення житлових приміщень в нежитлові та погодження переведення квартир з жилого в нежилий фонд, що повинно вирішуватись в адміністративному судочинстві із залученням належних відповідачів, які мають відповідати за цими вимогами.

Подібні висновки про застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду №165/403/16-а від 20 червня 2018 року.

Згідно частини 2 статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним та скасування дозволу Департаменту містобудування та архітектури КМДА від 25 серпня 2016 року №8561/0/06/27-16 про переведення житлових приміщень в нежитлові, а саме квартири АДРЕСА_4 , та квартири АДРЕСА_5 та визнання незаконним та скасування дозволу/погодження Департаменту культури КМДА від 22 серпня 2016 року про погодження переведення квартир АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_4 з жилого в нежилий фонд підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині вирішення інших позовних вимог, апеляційний суд виходить із такого.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року у справі № 1-22/2011 власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отже, частина 2 статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на врегулювання порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням.

Усі зазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку.

Відповідно до частини 2 статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до частини 2 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Наведене дає підстави для висновку, що у разі втручання у спільне майно багатоквартирного будинку, право спільної власності співвласників будинку підлягає захисту у разі його порушення, при цьому обов`язок доведення порушеного права або інтересу покладається на особу, яка про таке стверджує.

У цій справі установлено, що відповідачкою ОСОБА_5 проведено ряд будівельних робіт на підставі документів дозвільного характеру та 03 жовтня 2016 року ОСОБА_5 видано сертифікат №ІV27 про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації. Вказаним сертифікатом Державна архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта, зокрема проведення реставрації приміщень АДРЕСА_14 проектній документації та підтверджено готовність до експлуатації.

Правовідносини з приводу видачі документів дозвільного характеру у сфері будівельної справи регламентуються нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про основи містобудування» та деталізовані приписами Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13 квітня 2011року.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно положень статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Цим же Законом визначено повноваження органу державного архітектурно-будівельного контролю скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт та/або декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також підстави для відмови у видачі сертифіката про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації.

Тобто слід констатувати, що на час вирішення справи в суді першої інстанції будівельні роботи на об`єкті завершені та уповноваженим органом видано сертифікат про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації.

Звертаючись до суду із позовом, позивачі свої вимоги мотивують тим, що діями відповідачів, що пов`язані із втручанням у спільне майно співвласників багатоквартирного будинку, порушено їх право власності .

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Разом з тим, позивачами не доведено належними та допустимими доказами, що діями відповідачів порушено права власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку, зокрема, не визначено, яке конкретно спільне майно зазнало втручання відповідачів та мало негативні наслідки для інших співвласників.

При цьому статтею 382 ЦК України визначено перелік майна, що віднесено до спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема це приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Матеріали справи не містять доказів, на підставі яких слід було б зробити висновок, що втручання відповідачів зазнало майно, віднесене до спільного майна багатоквартирного будинку та потребувало згоди інших співвласників. При цьому, дотримання принципу спільності здійснення права спільної сумісної власності означає, що будь-яка дія стосовно переобладнання чи реконструкції допоміжних приміщень вимагає погодження всіх співвласників, проте у цій справі не установлено виконання будівельних робіт у допоміжних приміщеннях та/або приміщеннях загального користування.

Твердження представника позивачів про те, що перелік конструкцій та інженерних споруд, у які втрутився відповідач, вказані у акті обстеження технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій житлового будинку АДРЕСА_8 , виконаного 29 вересня 2016 року будівельною лабораторією КП «Київжитлоспецексплуатація», відхиляються апеляційним судом, оскільки цей документ такого переліку не містить.

Твердження позивачів про те, що наявність тріщин у стінах будинку спричинили безпосередньо дії відповідачів, відхиляються апеляційним судом, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження цієї обставини, які і не доведено те, що наявні тріщини ставлять загрозу майну інших співвласників.

Позивачами також не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що переведення житлового фонду в нежитловий (тобто зміни функціонального призначення об`єкта) зазнало таких змін техніко-економічних показників об`єкта, внаслідок яких відбулось самовільне втручання у спільне майно та порушено право спільної власності співвласників багатоквартирного будинку. При цьому, апеляційний суд повторює, що питання правомірності видачі відповідної дозвільної документації підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки вимоги про визнання незаконним та скасування дозволу Департаменту містобудування та архітектури КМДА від 25 серпня 2016 року №8561/0/06/27-16 про переведення житлових приміщень в нежитлові, а саме квартири АДРЕСА_4 , та квартири АДРЕСА_5 та визнання незаконним та скасування дозволу/погодження Департаменту культури КМДА від 22 серпня 2016 року про погодження переведення квартир АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_4 з жилого в нежилий фонд підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, апеляційний суд у цій справі не надає оцінки доводам в частині дотримання вимог Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Окрім того, само по собі визнання рішенням суду від 20 липня 2020 року протиправним та скасування дозволу на виконання будівельних робіт від 11 грудня 2015 року №IV56, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, не є підставою для задоволення позову, оскільки установлено, що будівельні роботи на об`єкті завершені та уповноваженим органом видано 03 жовтня 2016 року сертифікат про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації.

При цьому, слід враховувати, що згідно положень статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Відтак твердження позивачів про безпідставну реєстрацію права власності на приміщення 1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 є помилковими, оскільки скасування в подальшому документів, що надають право на виконання робіт і є чинними до завершення будівництва, не може бути підставою для скасування державної реєстрації права власності.

Матеріали справи не містять доказів, що проведені будівельні роботи суперечить суспільним інтересам або не порушують прав інших осіб. При цьому не надано доказів щодо можливості приведення в попередній стан об`єкта нерухомості без порушення цілісності основних конструктивних елементів житлового будинку, збереження його в належному технічному стані відповідно до чинних будівельних норм та інших державних норм та без зменшення ринкової вартості житлового будинку.

Поряд з цим суд враховує, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Відповідно до статті 376 ЦПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Оплачко Віталія Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської міської державної адміністрації, Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), Департамент містобудування і архітектури Київської міської державної адміністрації, Київська міська прокуратура про визнання незаконним та скасування дозволу Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації від 25 серпня 2016 року №8561/0/06/27-16 про переведення житлових приміщень в нежитлові, а саме квартири АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_5 та визнання незаконним та скасування дозволу/погодження Департаменту культури Київської міської державної адміністрації від 22 серпня 2016 року про погодження переведення квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 з жилого в нежилий фонд - скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської міської державної адміністрації, Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), Департамент містобудування і архітектури Київської міської державної адміністрації, Київська міська прокуратура: 1) про скасування державної реєстрацію права власності на приміщення 1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; 2) зобов`язання ОСОБА_5 і ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_5 і які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав як приміщення 1 за адресою АДРЕСА_6 та має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 в початковий стан відповідно до проекту будинку; 3) зобов`язання ОСОБА_5 і ОСОБА_1 привести в початковий стан відповідно до проекту будинку фасад будинку, прибудинкову територію та підпілля під квартирою АДРЕСА_4 та квартирою АДРЕСА_5 (які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав як приміщення 1 за адресою АДРЕСА_6 і яке має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) скасувати, у задоволенні позову в цій частині - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 12 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.А. Нежура