Справа № 946/1005/23
Провадження № 2/946/1917/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

04 жовтня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Богдан А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації земельних ділянок,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

26 вересня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду.

Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Представник відповідачки надала заяву, якою не заперечувала щодо задоволення заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду. Разом із тим, просила розглянути питання про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень, у зв`язку з безпідставністю пред`явленого позову.

Дослідивши матеріали справи, а також враховуючи зміст поданих заяв, суд приходить такого висновку.

Згідно з п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Приймаючи до уваги викладене, а також ту обставину, що у відповідності до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, суд вважає можливим залишити заяву без розгляду.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень, у зв`язку з безпідставністю пред`явленого позову, суд виходить з такого.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом із тим, системний аналіз вказаної процесуальної норми дозволяє дійти висновку, що для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Отже, з системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 20 травня 2020 у справі №686/7675/17 (провадження №61-45505св18), а також у постанові від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18 (провадження №61-10254св20).

Під зловживанням процесуальними правами законом визначено наступне.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. (п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Суд зазначає, що вказаний перелік не є вичерпним, однак у будь якому випадку і у залежності від обставин справи заявник повинен зазначити конкретні дії сторони, які можуть свідчити про зловживання процесуальними правами.

Разом із цим, як встановлено судом, представником відповідачки не наведено обставин, які б свідчили про зловживання позивачем ОСОБА_1 його процесуальними правами, як і не доведено того, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій сторони, як того вимагає частина дев`ята статті 141 ЦПК України.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, передбаченим нормами ЦПК України. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Таким чином, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави для застосування у даному випадку положень частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України відсутні, у зв`язку з чим, в задоволенні зави представника відповідачки про стягнення судових витрат на правову допомогу слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст.13, 257, 141-142, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без розгляду,- задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації земельних ділянок, залишити без розгляду.

В задоволенні зави представника відповідачки ОСОБА_4 про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень, у зв`язку з безпідставністю пред`явленого позову, відмовити.

Копії ухвали надіслати для відома сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: О.І.Бальжик