Справа № 127/518/23
Провадження № 2/144/204/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бондарук О.П.,

з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М.,

представника позивача адвоката Люлика Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Люлика Романа Івановича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року представник позивача адвокат Люлик Роман Іванович, що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 коштів у сумі 152000 доларів США.

Позов обгрунтовано тим, що 11.01.2022 року ОСОБА_1 позичив грошові кошти в розмірі 152000 (сто п`ятдесят дві тисячі) доларів США відповідачу ОСОБА_2 на потреби фермерського господарства «Токарчука Володимира Мефодійовича», який, в свою чергу, власноручно написав розписку та зобов`язався повернути вказану суму грошей до 30 грудня 2022 року. На неодноразові звернення з проханням повернути кошти відповідач не реагує, борг не повертає, що змусило ОСОБА_1 звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою судді від 05 травня 2023 року позовну заяву представника позивача адвоката Люлика Р.І. прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29 червня 2023 року підготовче провадження у даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 15.00 год. 16 жовтня 2023 року.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Люлик Р.І. позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного чи окремого провадження.

Позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики зазначив, що 11 січня 2022 року він передав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 152000 доларів США.

На підтвердження цього стороною позивача суду надана розписка, складена і підписана відповідачем власноручно, якою останній підтвердив отримання від ОСОБА_1 в борг 152000 доларів США із зобов`язанням їх повернення до 30.12.2022 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник (позичальник) видає кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Суд, надавши оцінку всім наявним у справі доказам, проаналізувавши, в тому числі, зміст розписки про отримання коштів відповідачем від позивача, приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір позики, оформлений розпискою, власноручно складеною і підписаною ОСОБА_2 із зазначенням, в тому числі, факту отримання коштів в борг в сумі 152000 доларів США, прописавши строк і порядок їх повернення.

Зміст розписки містить відомості про отримання повної суми грошових коштів відповідачем в борг у момент написання розписки.

У відповідності до статті 1046 ЦК України, розписка відповідача підтверджує факт передачі ОСОБА_1 та отримання ОСОБА_2 грошових коштів, у ній зазначені зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму, такий договір є укладеним з моменту передання грошей, що підтверджується підписом відповідача на розписці.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про його небажання висловити свою думку щодо позовних вимог, визнати їх чи заперечити, надати суду відповідні докази.

Слід зазначити, що суд неодноразово з метою забезпечення права Відповідача на захист, відкладав судові засідання, надаючи можливість йому укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом, забезпечення явки свідків, однак своїм правом бути присутнім у судовому засіданні ОСОБА_2 не скористався, доказів спростування обставин, викладених у позовній заяві, суду не надав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, суд вважає доведеною обставиною, що укладений сторонами договір позики, оформлений розпискою, є не лише фактом укладення договору позики, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, і як наслідок виникнення у відповідача боргового зобов`язання.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 і від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.

В свою чергу відповідачем жодних належних і допустимих доказів протилежного суду не надано.

Згідно із вимогами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики відповідачем (позичальником) частково або в повному обсязі не виконано.

Стороною Позивача долучено до матеріалів справи оригінал розписки ОСОБА_2 , який під час дослідження доказів ретельно вивчено судом.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту розписки вбачається, що строком виконання зобов`язання з повернення грошових коштів зазначено 30.12.2022 року. Таким чином, у зазначений строк зобов`язання відповідачем не виконано, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів в сумі 152 000 (сто п`ятдесят дві тисячі) доларів США, суд керувався позицією Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, згідно якої у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

А тому суд вважає за необхідне визначити стягнення з ОСОБА_2 суми саме в іноземній валюті.

Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 545, 610, 615, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 82, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов представника позивача адвоката Люлика Романа Івановича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 152 000 ( сто п`ятдесят дві тисячі) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати за подання позовної заяви в сумі 13420 грн та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Представник позивача адвокат Люлик Роман Іванович, адреса: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000517 від 02.07.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 26.10.2023 року.

Суддя