ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7094/23 Справа № 203/5090/21 Суддя у 1-й інстанції - Казак С.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 травня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 18 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №232 та договір траншу №233, відповідно до умов яких останньому було надано кредит в сумі 80 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №232-2 від 18 грудня 2007 року.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 10 листопада 2021 року виникла заборгованість у розмірі 632 582,59 доларів США, що складається із заборгованості за тілом кредиту 73 625,40 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 172 362,81 доларів США, та пені 386 594,38 доларів США.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку частину вказаної заборгованості у розмірі 73 625,40 доларів США, що становить заборгованість за тілом кредиту, а також понесені у справі судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 травня 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для повторного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, оскільки банк вже використав право вимагати достроково повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, звернувшись з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що звернення банку у 2010 році з позовом до відповідачів не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржниками своїх зобов`язань і це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. При цьому наявність підстав, передбачених ст.1050 ЦК України не свідчить про розірвання кредитного договору, у зв`язку з достроковим стягненням сум за кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань . Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Судом встановлено, 18 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» (після зміни найменування АТ КБ «Приватбанк») було укладено кредиту угоду №232 та договір про видачу траншу №233, відповідно до умов яких позивачу було надано кредит в сумі 80 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 18 грудня 2007 року було укладено договір поруки №232-2.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що банк, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України, 11 листопада 2010 року звернувся із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ТОВ «УФА «Верус», як поручителів, про стягнення заборгованості за кредитним договором №232 від 18 грудня 2007 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2011 року у справі №2-6124/11, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2013 року та набрало законної сили, було стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором №232 від 18 грудня 2007 року в сумі 739 346,86 грн., що еквівалентно 93 377,13 доларів США.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першої статті 1054 ЦК України).

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання, а зі спливом строку кредитування припинилося права позивача нараховувати проценти за користування кредитними коштами, отримав судове рішення про задоволення вимог про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, в тому числі заборгованості за тілом кредиту та нарахованих процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні повторної вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом.

Отже, суд першої інстанції, встановивши всі обставини справи, надав їм належну оцінку та ухвалив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності достатніх підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, визначеної як різниця між заявленими позовними вимогами та задоволеними рішенням у попередній справі, є необгрунтованими та спростовуються викладеними нормами матеріального права.

За своїм змістом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який, на думку скаржника, свідчить про наявність підстав для нарахування заборгованості до моменту звернення до суду з вимогою про дострокове погашення заборгованості.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними у справі доказами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» -залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 травня 2023 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова