Провадження № 2/344/2723/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді: Татарінової О.А.,

за участю секретаря: Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Івано-Франківським міським відділом УМВС України в Івано-Франківській області 24.01.2014 року було розпочате кримінальне провадження №0000004 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України. Зокрема до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про те, що він, приватний підприємець ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку загальною площею 0,25 га, яка належить Вовчинецькій сільській раді, де ним самовільно встановлено тимчасову огорожу та самовільно збудовано капітальну споруду. Старший слідчий СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області Раінчук С.Д. 30.07.2014 року повідомив позивачу про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. В подальшому слідчий Раінчук С.Д. 04.08.2014 року вручив позивачу обвинувальний акт, який затверджений старшим прокурором відділу прокуратури м. Івано-Франківська Янцюком Н.В. та подав його в суд. Таким чином позивача було обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме у самовільному будівництві будівель і споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці. Івано-Франківський міський суд розпочав розгляд вказаного кримінального провадження в серпні 2014 року (справа № 344/11704/14-к) та завершив 07.03.2023 року ухваленням виправдувального вироку згідно із яким позивача визнано невинуватим та виправдано за ч. 3 ст. 197-1 КК України за відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення. Таким чином необгрунтоване кримінальне переслідування відносно позивача було розпочате органом досудового розслідування та місцевою прокуратурою 30.07.2014 року, коли було незаконно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке він не вчиняв та завершене із набранням законної сили 07.04.2023 року виправдувальним вироком Івано-Франківського міського суду від 07.03.2023 року. Загальний строк протягом якого позивач перебував під кримінальним переслідуванням становить 8 років 8 місяців та 8 днів.

Позивачем зазначається, що в результаті незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратури йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у наступному. Так, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із протиправною поведінкою органу досудового розслідування та прокуратури, яка полягає у незаконному повідомленні про підозру та подальшому кримінальному переслідуванні, яке тривало понад вісім років. Особливе хвилювання в нього викликав той факт, що вказані незаконні дії були вчинені державними органами на які поклалені завдання щодо захисту прав та інтересів громадян, охороні правопорядку та які в силу покладених на них функцій повинні бути еталоном законності та моральності. Орган досудового розслідування та місцева прокуратура, незаконно повідомивши позивачу про підозру, вручивши обвинувальний акт та підтримуючи в суді необгрунтоване обвинувачення, принизили його честь та гідність як людини та громадянина. На час досудового розслідування та судового розгляду він був мешканцем села Вовчинець Івано-Франківської міської ради. Потерпілим в даному кримінальному провадженні була визнана територіальна громада села Вовчинець, а тому факт його обвинувачення набув розголосу серед мешканців вказаного населеного пункту, знайомих та сусідів, що викликало в нього відчуття приниження, морального дискомфорту, змусило позивача прийняти рішення 22.07.2016 року про переїзд разом із сім`єю до іншого населеного пункту, а саме села Посіч Івано-Франківського району. Окрім цього позивач був змушений витрачати час на участь в слідчих діях та судових засіданнях. Перед кожним судовим засіданням (яких в сукупності було понад 50), а також під час таких засідань позивачу доводилось відчувати значні душевні хвилювання, що призводило до погіршення його самопочуття, фізичного та психологічного стану. У зв`язку із пережитими нервовими потрясінням, пов`язаними із кримінальним процесом, який був розпочатий безпідставно, в позивача значно погіршився стан здоров`я. Зокрема в 2022 році в позивача було діагностоване захворювання - злоякісне новоутворення щитовидної залози, папілярна карцинома щитоподібної залози стадія 1, інсулінонезалежний цукровий діабет без ускладнень. У зв`язку із виявленим захворюванням він переніс хірургічну операцію на щитоподібній залозі - тотальну тироїдектомію. В результаті перенесеного захворювання позивачу призначена 10.11.2022 року друга група інвалідності. Незаконні дії органу досудового розслідування та прокуратури призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього прикласти додаткових зусиль для організації свого життя. Так, його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 є громадянами Сполучених Штатів Америки. У зв`язку із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення та необхідністю участі у судових засіданнях, він не мав можливості покидати територію України. Факт перебування під кримінальним переслідуванням також унеможливлював отримання візи для в`їзду до Сполучених Штатів Америки. З метою збереження сім`ї його дружина та дочка вирішили залишитись разом із ним в Україні, фактично пожертвувавши своїм правом на проживання, навчання та працю в Сполучених Штатах Америки. Досягнувши повноліття його дочка ОСОБА_4 07.02.2017 року виїхала до США на навчання, а 15.09.2017 року вийшла заміж.

Факт обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не дав позивачу можливості відвідати власну дочку в США, у зв`язку із чим він не бачився з нею понад два з половиною роки. Також, позивач був позбавлений можливості бути присутнім на весіллі власної дочки. Вказаний факт викликав у нього значні душевні переживання та моральні страждання. Окрім цього зазначає, що у зв`язку із кримінальним переслідуванням були значно обмежені його права на працевлаштування у зв`язку із неможливістю отримання позитивної довідки про несудимість, адже у відповідному реєстрі МВС містились відомості про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, у зв`язку з кримінальним переслідуванням позивач був позбавлений можливості скористатись пропозицією щодо працевлаштування в США. Особливих моральних страждань в позивача викликала поведінка прокурорів Окружної прокуратури міста Івано-Франківська (Івано-Франківської місцевої прокуратури/Прокуратури міста Івано-Франківська), які намагались затягнути розгляд справи в суді. Загалом з вини органу державного обвинувачення було відкладено 19 поспіль судових засідань. Позивачем зазначається, що в таких діях сторони обвинувачення проявилась повна зневага до нього, як до громадянина, намагання принизити його честь та гідність. Окрім цього, такі дії він сприйняв як елемент психологічного тиску на нього, з метою схиляння до визнання своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, якого він не вчиняв. Враховуючи вимоги розумності, виваженості, справедливості позивач оцінює вартість завданої йому моральної шкоди в 3 000 000,00 грн.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» мінімальний розмір моральної шкоди, який повинен бути компенсований позивачу становить 696 800,00 грн. Однак позивач оцінює розмір завданої йому моральної шкоди більше вказаного мінімального розміру, а саме 3 000 000,00 грн. з огляду на глибину моральних страждань та душевних хвилювань, які йому довелось пережити. Враховуючи наведене просить суд стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти в сумі 3 000 000 грн. 00 коп. в якості компенсації за завдану позивачу моральну шкоду в результаті незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратури. Стягнути з Державного бюджету України на його користь вартість понесених ним судових витрат.

25.07.2023 року представником відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що ГУНП в області вважає, що позовні вимоги позивача у заявленому розмірі є безпідставними, які не відповідають вимогам закону та не підлягають до задоволення. Як вбачається із матеріалів справи, Івано-Франківський міським відділом УМВС України в Івано-Франківській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 24.01.2014 до ЄРДР за №0000004 за фактом самовільного будівництва будівель і споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці загальною площею 0,25 га, яка належить Вовчинецькій сільській раді, передбаченим ч. 3 ст. 197-1 КК України. 30.07.2014 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і в розумний місячний тернім - 04.08.2014 матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом направлено до суду. Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.03.2023 ОСОБА_1 було виправдано за відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Підставою для виправдання підозрюваного стало те, що судом визнано недопустимими докази - документи, які сторона обвинувачення поклала в основу для обвинувачення. Вказані документи судом оцінено критично та визнано недопустимими у зв`язку з порушенням порядку їх складання та отримання всупереч положенням чинного законодавства. Окрім того, судом надано критичну оцінку показанням свідків, які не підтвердили пред`явленого обвинувачення.

Водночас, не заперечуючи фактичних обставин справи, зокрема притягнення позивача до кримінальної відповідальності, перебування останнього під слідством і судом (з 30.07.2014 по 07.04.2023) в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зазначають, що позивач повинен довести ті обставини, на які посилається, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення відповідного рішення.

Представником відповідача зазначається, що відомостей про порушення поваги до честі та гідності позивача, під час виконання службових обов`язків працівниками Івано-Франківського МВ УМВС України прямо не зазначено. Також, під час перебуванням під слідством і судом були дотримані, зокрема та невиклочно правові принципи призумції невинуватості, забезпечення доведеності вини. Також, не підтвердженими є доводи ОСОБА_1 на погіршення стану здоров`я що спричинено саме внаслідок перебування позивача під слідством і судом. Зазначають, що позивачу не обирався запобіжний захід пов`язаний із триманням під вартою та домашній арешт, отже він не був обмежений у праві на працевлаштування та вільного пересування. Посилання на негативну відмітку у довідці про не судимість є необґрунтованим, оскільки правовий стан особи, такої що є судимою визначається законодавством після набрання законної сили вироком суду. Позивач звертає увагу на вимушений переїзд до іншого населеного пункту у зв`язку із відчуттям морального дискомфорту через розголос щодо його обвинувачення, однак будь-яких доказів того, що вказане відбулося саме у зв`язку з його притягненням до кримінальної відповідальності до матеріалів позову не долучено. Лише через 2 роки після повідомлення заявнику про підозру, останній змінив місце проживання через «моральний дискомфорт». Таким чином, життєві умови позивача не порушені. Його доводи щодо необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя могли бути спричиненими іншими чинниками. Зазначають, що жодним рішенням компетентного органу дії органів досудового слідства та прокуратури в ході розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_1 не визнавались протиправними чи незаконними.

Так, як позивачем, окрім вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, не надано жодних доказів, які б підтверджували обгрунтованість заявленого розміру відшкодування моральної шкоди заподіяння позивачці моральних чи фізичних страждань, або втрати немайнового характеру та доказів необхідності додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, доказів про погіршення здоров`я, що стало наслідком саме повідомлення про підозру позивачу, а не вплив інших факторів, відповідно позовні вимоги є необгрунтованими і такі, що не підлягають до задоволення. Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

25.07.2023 року представником відповідача - Івано-Франківської обласної прокуратури подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що позовні вимоги позивача у вказаній справі у заявленому розмірі є безпідставними, такими, що не відповідають вимогам закону та суперечать фактичним обставинам справи, з огляду на наступне. Так, 24.01.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 внесено відомості про правопорушення, передбачене ч.3 ст.197-1 КК України, щодо самовільного будівництва будівель і споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці загальною площею 0,25 га, яка належить Вовчинецькій сільській раді. В межах кримінального провадження 30.07.2014 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного правопорушення. Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.03.2023 ОСОБА_1 виправдано за відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Вирок суду в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувався та набрав законної сили 07.04.2023. Підставою для виправдання підозрюваного стало те, що судом визнано недопустимими докази - документи, які сторона обвинувачення поклала в основу для обвинувачення. Вказані документи судом оцінено критично та визнано недопустимими у зв`язку з порушенням порядку їх складання та отримання всупереч положенням чинного законодавства. Окрім того, судом надано критичну оцінку показанням свідків, які не підтвердили пред`явленого обвинувачення. Не заперечуючи фактичних обставин справи, зокрема притягнення позивача до кримінальної відповідальності, (30.07.2014 по 07.04.2023), зазначають, що розмір відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі має доводитись у визначеному процесуальним законом порядку, а суд при його визначенні має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Такий розмір відшкодування має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до безпідставного збагачення. У даній справі позивач не обгрунтував заявлений ним до відшкодування розмір моральної шкоди в сумі 3 000 000,00 грн, а також, що цей розмір відповідає засадам розумності і є співмірним із завданою йому шкодою. ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами, що зазначені ним захворювання набуті саме внаслідок незаконного перебування під слідством і судом, а також, що вони перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності. Запобіжний захід щодо позивача не обирався, він не перебував під арештом, не був обмеженим у праві виїзду за межі України, щоб відвідати дочку та бути присутнім на їі весіллі. Доказів того, що у зв`язку з перебуванням у статусі підозрюваного йому було відмовлено в отриманні закордонної візи, ОСОБА_1 не надано. Незважаючи на посилання у тексті позовної заяви про переїзд до іншого населоного пункту у зв`язку із відчуттям морального дискомфорту через розголос щодо його обвинувачення, обмеження його прав на працевлашування, будь-яких доказів того, що вказане відбулося саме у зв`язку з його притягненням до кримінальної відповідальності, до матеріалів позову не долучено. Повідомлено ОСОБА_1 про підозру 30.07.2014, його переїзд - 22.07.2016 (дата реєстрації в іншому місці проживання). Тобто упродовж 2 років «моральний дискомфорт» не був для позивача критично відчутним. Таким чином, життєві умови позивача не порушені. Його доводи щодо необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя голослівні. Такими ж необгрунтованими є скарги на затягування прокурорами Окружної прокуратури міста Івано-Франківська розгляду справи в суді. Причини неявки прокурора в судові засідання були підтверджені відповідними клопотаннями про неможливість явки у зв`язку з участю в інших судових засіданнях, перебуванням на лікарняному, необхідністю ознайомлення з матеріалами справи тощо. До позовної заяви позивачем долучено копію вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.03.2023, яким підтверджується факт винесення щодо нього виправдувального вироку, що і є єдиною правовою підставою даного позову. Будь-яких інших обставин, визначених ст. 1 Закону, в діях органів прокуратури ОСОБА_1 не наведено та документально не підтверджено. Жодним рішенням компетентного органу дії органів досудового слідства та прокуратури в ході розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_1 не визнавались протиправними чи незаконними. При фактичній наявності виправдувального вироку позивачем жодним чином не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданою йому моральною шкодою та кримінальним переслідуванням щодо нього.

Незважаючи на наведений останнім перелік факторів заподіяння йому моральної шкоди (значні душевні хвилювання, нервове потрясіння, приниження честі гідності, вимушений переїзд до іншого населеного пункту, порушення нормальних життєвих зв`язків), жодних фактичних доказів, які підтверджують вказані обставини, позивачем не надано. Таким чином, доводи ОСОБА_1 в частині відшкодування йому моральної шкоди у заявленому розмірі не підтверджуються відповідними доказами, долученими ним до позовної заяви.

Період перебування під слідством і судом ОСОБА_1 з 30.07.2014 по 07.04.2023. виходячи з мінімального розміру заробітної плати, установленого ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» (в сумі 6 700 грн) становить 696 800 грн. В той же час позивачем поставлено питання про відшкодування заподіяної йому моральної шкоди у сумі 3 000 000 грн. без достатнього обгрунтування вказаної позиції. Враховуючи вищенаведене, вважають позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими, а тому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 у заявленому розмірі відмовити.

31.07.2023 року представником відповідача Державної казначейської служби України подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що у позовній заяві позивач стверджує, що внаслідок незаконних рішень та дій відповідачів йому завдана моральна шкода у сумі 3 000 000грн. Але позивачем не надано жодного доказу, підтверджуючого завдання йому моральної шкоди, у зазначеному у позовній заяві значному грошовому розмірі. Розміри мінімальної заробітної плати на 2023 рік було установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у місячному розмірі: з 1 січня - 6700 грн. Разом із тим, відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму дня працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017р. ( відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» - становить на 1 січня 2023р. прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 грн. Виходячи з приписів законодавства про відшкодування шкоди, розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави. Враховуючи наведене, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позивачем безпідставно завищено суму до відшкодування.

Дії працівників правоохоронних органів та суду при здійсненні досудового розслідування не можуть вважатися неправомірними оскільки вищезазначене не свідчить про те, що вони припустилися незаконних дій та порушили виконання службових обов?язків. Відсутність прямого причинного зв`язку між шкодою та незаконними діями, як необхідна умова деліктної відповідальності виключає можливість такої відповідальності. На підставі наведеного, вважають, що у позивача відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди в зазначених розмірах за рахунок Державного бюджету України. Таким чином, Державна казначейська служба України просить відмовити у задоволенні позовних вимог до Державного бюджету щодо стягнення моральної шкоди в повному обсязі.

04.08.2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив Івано-Франківської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому зазначає, що ОСОБА_1 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України 30.07.2014 року, а тому він вважається таким, що був притягнутий до кримінальної відповідальності починаючи із вказаної дати. Івано-Франківський міський суд 07.03.2023 року ухвалив виправдувальний вирок згідно із яким ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України за відсутністю в його діяннях складу такого правопорушення. Фактично суд ухваливши таке судове рішення визнав незаконним притягнення позивача до кримінальної відповідальності, повідомлення його про підозру та пред`явлення обвинувачення. Як свідчить виправдувальний вирок суду орган досудового розслідування та державного обвинувачення необгрунтовано повідомили ОСОБА_1 про підозру та звинуватили у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, а отже вчинили протиправно поведінку щодо позивача, яка викликала в нього душевні страждання. Окрім цього органи досудового розслідування та обвинувачення вчиняли дії щодо затягування судового розгляду, чим проявили зневагу не тільки до суду, а і до позивача як до громадянина, принизили його честь та гідність. Окрім цього такі дії позивач сприйняв як елемент психологічного тиску на нього, з метою схиляння до визнання своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, якого він не вчиняв. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 тривало протягом 8 років 8 місяців та 8 днів, що очевидно перевищує розумні строки. Такий тривалий строк кримінального провадження безпосередньо викликаний діями органу досудового розслідування та прокуратури. Зокрема судові засідання призначені на 24.09.2018, 22.02.2019, 27.05.2019, 05.02.2020, 07.10.2020, 20.11.2020, 11.03.2021 року не відбувались у зв`язку із численними клопотаннями прокурорів Івано-Франківської місцевої прокуратури (Окружної прокуратури міста Івано-Франківська) про відкладення судового засідання у зв`язку із ознайомленням з матеріалами справи або неприбуттям у судове засідання без поважних причин, про що судом були складені відповідні акти. Загалом з вини органу державного обвинувачення було відкладено 19 поспіль судових засідань. З вини органу обвинувачення судові засідання по справі не відбувались близько п`яти років. При цьому слід наголосити на тому, що представники прокуратури жодного разу завчасно не повідомляли ОСОБА_1 чи його захисника про подання клопотання про відкладення судового засідання, а тому позивач кожен раз був змушений з`являтись в Івано-Франківський міський суд для участі в судовому засіданні, витрачати свій час, відкладати всі свої поточні справи, переживаючи хвилювання та стрес, який зумовлений необхідністю участі в судовому розгляді.

Івано-Франківська обласна прокуратура у своєму відзиві зіслалась на те, що судові засідання відкладались за клопотаннями прокурорів, які не мали можливості з`явитись в судові засідання з поважних причин або ж з метою ознайомлення з матеріалами справи. Відповідач не надав жодних належних чи допустимих доказів поважності неявки представників прокуратури в судове засідання по кримінальній справі відносно ОСОБА_1 . Більше того, жоден із таких доказів не був долучений і до клопотань про відкладення судового засідання, які подавались прокурорами. Водночас неодноразове подання прокурорами клопотань про відкладення судових заідань у зв`язку із необхідністю ознайомлення з матеріалами справи також свідчить про затягування судового процесу органом державного обвинувачення. Так, підтримувати державне обвинувачення було доручено групі прокурорів. Жоден із членів такої групи не був позбавлений можливості, діючи добросовісно, завчасно ознайомитись з матеріалами справи, зважаючи на настільки тривалий її розгляд. Незаконні дії органу досудового розслідування та прокуратури, які полягають у безпідставному притягненні до кримінальної відповідальності призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, що вимагало від нього прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Так, дружина позивача ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 є громадянами Сполучених Штатів Америки. У зв`язку із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення та необхідністю участі у судових засіданнях, позивач не мав можливості на довгий час покидати територію України. Факт перебування під кримінальним переслідуванням також унеможливлював отримання візи для в`їзду до Сполучених Штатів Америки. З метою збереження сім`ї дружина позивача та його дочка змушені були залишитись разом з ним в Україні, фактично пожертвувавши своїм правом на проживання, навчання та працю в Сполучених Штатах Америки. Досягнувши повноліття дочка позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхала до США на навчання, а 15.09.2017 року вийшла заміж. Факт обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не дав можливості позивачу відвідати власну дочку в США, у зв`язку із чим він не бачився з нею понад два з половиною роки. Лише 18.11.2019 року дочка на короткий час приїхала в Україну, а вже 02.12.2019 року змушена була повертатись в США. Водночас позивач був позбавлений можливості бути присутнім на весіллі власної дочки, яке відбулось 15.09.2017 року в місті Скокі, Штат Ілінойс. Вказаний факт викликав в ОСОБА_1 значні душевні переживання та моральні страждання. Наведені обставини підтверджуються відмітками в паспорті дочки позивача, її свідоцтвом про одруження, реєстрацією актів цивільного стану. Беззаперечним є також той факт, що позивач у зв`язку із його незаконним кримінальним переслідуванням був змушений витрачати час на участь в слідчих діях та судових засіданнях. Перед кожним судовим засіданням (яких в сукупності було понад 50), а також під час таких засідань ОСОБА_1 доводилось відчувати значні душевні хвилювання, що призводило до погіршення його самопочуття, фізичного та психологічного стану. У зв`язку із пережитими нервовими потрясіннями, пов`язаними із кримінальним процесом, який був розпочатий безпідставно, в позивача значно погіршився стан здоров`я, про що більш детальна вказано в позовній заяві. Загальновідомим є той факт, що нервові потрясіння мають властивість погіршувати стан здоров`я та провокувати розвиток захворювань людини. У зв`язку із кримінальним переслідуванням були значно обмежені права позивача на працевлаштування у зв`язку із неможливістю отримання позитивної довідки про несудимість, адже у відповідному реєстрі МВС містились відомості про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, у зв`язку з кримінальним переслідуванням позивач був позбавлений можливості скористатись пропозицією щодо працевлаштування в США, яка підтверджується листом-запрошенням компанії «Вілос Експрес Інк.» від 17.05.2016 року. Вказані вище обставини та письмові докази в сукупності підтверджують факт завдання уповноваженими особами Івано-Франківського ГУ НП в Івано-Франківській області та Івано-Франківської обласної прокуратури моральної шкоди ОСОБА_1 , яка стала наслідком глибоких душевних страждань позивача викликаних протиправною поведінкою щодо нього, яка полягає у незаконному притягненні його до кримінальної відповідальності, оголошенні про підозру та подальшому кримінальному переслідуванні, поєднаному із затягуванням відповідачами судового процесу та порушенні розумних строків розгляду справи. Враховуючи вимоги розумності, виваженості, справедливості позивач цілком обгрунтовано оцінив вартість завданої йому моральної шкоди в 3 000 000,00 грн. з огляду на глибину моральних страждань та душевних хвилювань, які йому довелось пережити, що було належним чином обгрунтовано в позовній заяві та в даній відповіді на відзив. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

14.08.2023 року представником відповідача - Івано-Франківської обласної прокуратури подано до суду заперечення, які обґрунтовує тим, що Івано-Франківська обласна прокуратура не погоджується з доводами позивача, наведеними у відповіді на відзив, та повністю підтримує свою правову позицію, викладену у відзиві на позовну заяву від 18.07.2023. Обласною прокуратурою не заперечується закріплене ст. 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право ОСОБА_1 на отримання відшкодування як особи, щодо якої постановлено виправдувальний вирок. Водночас Івано-Франківська обласна прокуратура наполягає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заподіяної шкоди. ОСОБА_1 заявлено до стягнення моральну шкоду в розмірі 3 000 000 грн., однак не надано достатніх доказів, які б підтверджували заподіяння страждань у заявленому розмірі, доказів погіршення його психологічного стану, приниження честі й гідності, вимушених змін у життєвих стосунках чи інших фактів, що стали наслідком саме обставин, пов`язаних з розслідуванням кримінального провадження. В поданій позивачем відповіді на відзив від 03.08.2023 таких доказів також не міститься. При фактичній наявності виправдувального вироку позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданою йому моральною шкодою та кримінальним переслідуванням щодо нього. Так, позивач скаржиться на затягування прокурорами розгляду справи в суді. Однак причини неявки прокурора в судові засідання були підтверджені відповідними клопотаннями про неможливість явки у зв`язку з участю в інших судових засіданнях, перебуванням на лікарняному, необхідністю ознайомлення з матеріалами справи тощо. Не є обов`язком прокуратури завчасно повідомляти сторін про подання клопотання щодо відкладення розгляду судового засідання. Душевний дискомфорт та витрачений час позивача, який не був попереджений про відкладення розгляду справи, не можуть свідчити про моральну шкоду, завдану діями органів прокуратури. Варто зазначити, що жодним рішенням компетентного органу дії органів досудового слідства та прокуратури в ході розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не визнавались протиправними чи незаконними. На подання Івано-Франківського міського суду від 16.11.2022 щодо встановлення причин тривалого судового розгляду вказаної справи та підставності поданих прокурорами клопотань Івано-Франківською обласною прокуратурою листом від 16.12 2022 надано вичерпні пояснення про причини неявки прокурорів Окружної прокуратури міста Івано-Франківська в судові засідання (конкретизовано кожну дату). Оцінку обгрунтованості зазначених клопотань надано Івано-Франківським міським судом при розгляді справи №344/11704/14-к у порядку кримінального судочинства. Крім того, тривалість судового розгляду кримінального провадження щодо позивача зумовлена й іншими факторами.

При фактичній наявності виправдувального вироку позивачем жодним чином не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданою йому моральною шкодою та кримінальним переслідуванням щодо нього. Обов`язок щодо доведення наявності шкоди та її обов`язкових елементів, у т. ч. в частині причинно-наслідкового зв`язку, в силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України покладається саме на позивача, чого ОСОБА_1 не зроблено. Таким чином, доводи ОСОБА_1 в частині відшкодування йому моральної шкоди y заявленому розмірі відповідними доказами не підтверджуються. На підставі наведеного Івано-Франківська обласна прокуратура наполягає на обгрунтованості своїх тверджень, наведених у відзиві, щодо необхідності обчислення завданої ОСОБА_1 шкоди за час перебування під слідством чи судом у відповідності до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», тобто виходячи з розміру одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (з 30.07.2014 по 07.04.2023) у сумі 696 800 грн.

18.08.2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив Державної казначейської служби України, який обґрунтовує тим, що вважають доводи Державної казначейської служби України, які викладені в поданому відзиві на позовну заяву є необгрунтованими кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, а належними відповідачами по даній справі є Івано-Франківська обласна прокуратура та Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області (дії посадових осіб яких призвели до безспірного стягнення коштів), а також Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).

Доводи відповідача про те, що дії працівників правоохоронних органів при здійсненні досудового розслідування не можуть вважатися неправомірними, є необгрунтованими та безпідставними. Івано-Франківський міський суд 07.03.2023 року ухвалив виправдувальний вирок згідно із яким ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України за відсутністю в його діяннях складу такого правопорушення. Таким чином суд ухваливши таке судове рішення визнав необгрунтованим притянення позивача до кримінальної відповідальності, повідомлення його про підозру та пред`явлення обвинувачення, а отже вирок суду констатує факт недотримання органом досудового розслідування та прокуратури основних завдань визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений. Очевидно, що дії органу досудового розслідування та прокуратури, які полягають у незаконному притягненні ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, не можуть вважатись законними. Наведені обставини дають підстави для відшкодування позивачу шкоди, яка завдана неправомірними діями органу досудового розслідування та прокуратури. Вказані вище обставини, а також обставини, які наведені в позовній заяві, відповідях на відзив Івано-Франківського ГУ НП в Івано-Франківській області та Івано-Франківської обласної прокуратури, долучені позивачем письмові докази в сукупності підтверджують факт завдання уповноваженими особами Івано-Франківського ГУ НП в Івано-Франківській області та Івано-Франківської обласної прокуратури моральної шкоди ОСОБА_1 , яка стала наслідком глибоких душевних страждань позивача викликаних протиправною поведінкою щодо нього, яка полягає у незаконному притягненні його до кримінальної відповідальності, оголошенні про підозру та подальшому кримінальному переслідуванні, поєднаному із затягуванням відповідачами судового процесу та порушенні розумних строків розгляду справи. Враховуючи вимоги розумності, виваженості, справедливості позивач цілком обгрунтовано оцінив вартість завданої йому моральної шкоди в 3 000 000,00 грн. з огляду на глибину моральних страждань та душевних хвилювань, які йому довелось пережити. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовні заяві, та відповідях на відзиви, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Івано-Франківської обласної прокуратури в судовому засіданні просила суд відмовити у задовленні позову у заявленому позивачем розмірі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Судом встановлено, що 29.09.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , громадянка Сполучених Штатів Америки, що підтверджується перекладеним з англійської мови на українську мову паспортом, виданим Державним Департаментом Сполучених Штатів Америки від 25.03.2015 року (а.с.20)

30.07.2014 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, внесеного 24.01.2014 року в ЄРДР за №0000004 та 04.08.2014 року відносно ОСОБА_1 складено обвинувальний акт (а.с.32-34, 35-38).

З перекладеного з англійської мови на українську мову листа від 17.05.2016 року встановлено, що ОСОБА_7 запропоновано посаду водія вантажівки у «Вілос Експрес Інк.» в штаті Іллінойс (а.с.31).

Як вбачається із перекладеного з англійської мови на українську мову витягу з реєстрації записів актів громадянського стану 15.09.2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб в окрузі Кук, штат Іллінойс (а.с.22).

З акту Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2019 року встановлено, що 27.05.2019 року о 10:00 год. розгляд справи №344/11704/14-к про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.3 ст.197-1 КК України, не відбувалось, у зв`язку із неявкою у судове засідання без поважних причин прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратри (а.с.41).

Згідно акту Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.02.2020 року, розгляд справи №344/11704/14-к про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.3 ст.197-1 КК України, 05.02.2020 року о 15:00 грн. не відбувався, у зв`язку із неявкою у судове засідання без поважних причин прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратри (а.с.43).

Відповідно до акту Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.03.2021 року вбачається, що 11.03.2021 року о 15:00 год. розгляд справи №344/11704/14-к про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.3 ст.197-1 КК України, не відбувалось, у зв`язку із неявкою у судове засідання без поважних причин прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратри (а.с.46).

Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого 19945/2022 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував у стаціонарі з 22.09.2022 року по 26.09.2022 року, встановлено діагноз: злоякісне новоутворення щитовидної залози. Папілярна карцинома щитоподібної залози, стадія 1; інсулінонезалежний цукровий діабет без ускладнень (а.с.25).

15.11.2022 року суддя Івано-Франківського міського суду Руденка Д. від 15.11.2022 року звернувся до Керівника Івано-Франківської обласної прокуратури з поданням та просив вжити заходів щодо явки прокурорів Окружної прокуратри міста Івано-Франківська у судові засідання для підтримки публічного обвинувачення у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України (а.с.58-60).

На подання Івано-Франківського міського суду щодо встановлення причин тривалого судового розгляду вказаної справи та неявки прокурорів у судові засідання, заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури листом від 16.12 2022 надано пояснення про причини неявки прокурорів Окружної прокуратури міста Івано-Франківська в судові засідання (а.с.61-62).

Як вбачається із журналів судових засідань розгляду кримінальної справи (кримінального провадження) №344/11704/14-к про обвинувачення ОСОБА_1 від 24.09.2018 року, 27.05.2019 року, 05.02.2020 року, 20.11.2020 року, 11.03.2021 року, 07.06.2021 року, 27.07.2021 року, 28.09.2021 року, 16.11.2021 року, 31.01.2022 року, 31.05.2022 року, 30.06.2022 року, 28.07.2022 року, 09.09.2022 року, 15.11.2022 року, 03.02.2023 року судові засідання були відкладені у зв`язку з неявкою прокурора.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ №212783 від 26.12.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено другу групу інвалідності на підставі загального захворювання (а.с.28-29).

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 07.03.2023 року ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано за ч.3 ст. 197-1 КК України за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення. Вирок набрав законної сили 07.04.2023 року (а.с.63-75).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (частина друга зазначеної статті).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Наведене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

З урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд може збільшити розмір відшкодування, обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4 цс 19) та постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19 (провадження № 61-9673 св 20), від 23 вересня 2021 року у справі №295/13971/20 (провадження № 61-10849 св 21), від 29 вересня 2021 року у справі № 607/16567/20 (провадження № 61-9023 св 21).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Звертаючись до суду із даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги щодо завдання позивачу моральної шкоди ОСОБА_1 зазначив, що в результаті незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратури йому було завдано моральну шкоду, яка полягає тому, що він зазнав душевних страждань у зв`язку із протиправною поведінкою органу досудового розслідування та прокуратури, яка полягає у незаконному повідомленні про підозру та подальшому кримінальному переслідуванні, яке тривало понад вісім років, приниженні його честі та гідності, як людини та громадянина, оскільки факт його обвинувачення набув розголосу серед мешканців вказаного населеного пункту, знайомих та сусідів, що викликало в нього відчуття приниження, морального дискомфорту, змусило позивача прийняти рішення 22.07.2016 року про переїзд разом із сім`єю до іншого населеного пункту, а саме села Посіч Івано-Франківського району. Окрім цього позивач був змушений витрачати час на участь в слідчих діях та судових засіданнях. У зв`язку із пережитими нервовими потрясінням, пов`язаними із кримінальним процесом, у нього було діагностоване захворювання - злоякісне новоутворення щитовидної залози, папілярна карцинома щитоподібної залози стадія 1, інсулінонезалежний цукровий діабет без ускладнень та призначена 10.11.2022 року друга група інвалідності. Незаконні дії органу досудового розслідування та прокуратури призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього прикласти додаткових зусиль для організації свого життя. Так, його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 є громадянами Сполучених Штатів Америки. У зв`язку із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення та необхідністю участі у судових засіданнях, він не мав можливості покидати територію України. Факт перебування під кримінальним переслідуванням також унеможливлював отримання візи для в`їзду до Сполучених Штатів Америки. Досягнувши повноліття його дочка ОСОБА_4 07.02.2017 року виїхала до США на навчання, а 15.09.2017 року вийшла заміж. Факт обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не дав позивачу можливості відвідати власну дочку в США, у зв`язку із чим він не бачився з нею понад два з половиною роки. Був позбавлений можливості бути присутнім на весіллі власної дочки. Вказаний факт викликав у нього значні душевні переживання та моральні страждання. Окрім цього у зв`язку із кримінальним переслідуванням були значно обмежені його права на працевлаштування у зв`язку із неможливістю отримання позитивної довідки про несудимість, був позбавлений можливості скористатись пропозицією щодо працевлаштування в США. Особливих моральних страждань в позивача викликала поведінка прокурорів Окружної прокуратури міста Івано-Франківська (Івано-Франківської місцевої прокуратури/Прокуратури міста Івано-Франківська), які намагались затягнути розгляд справи в суді.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.03.2023 року ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано за ч.3 ст. 197-1 КК України за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, про яке йому було оголошено підозру 30.07.2014 року. Вирок набрав законної сили 07.04.2023 року.

Вирішуючи даний спір, судом встановлено, що позивач незаконно перебував під слідством органів досудового слідства, прокуратури, та внаслідок повідомлення про підозру, було порушено звичайні життєві зв`язки позивача, у зв`язку з чим йому було заподіяно моральну шкоду та порушені його конституційні права. ОСОБА_1 у результаті незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури зазнав моральних страждань, що призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, його нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, у цілому негативно вплинули на стан його здоров`я, привели до інших негативних наслідків морального характеру.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» мінімальний розмір моральної шкоди, який повинен бути компенсований позивачу розраховується шляхом множення загальної кількості місяців протягом яких щодо ОСОБА_1 здійснювалось кримінальне провадження (з моменту повідомлення про підозру 30.07.2014 року та до набрання вироком суду законної сили 07.04.2023 року, що становить 104 місяці) виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в Україні.

Згідно статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 1 січня 2023 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6700 гривень.

Таким чином, розмір моральної шкоди, який повинен бути компенсований позивачу та становить 696 800,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: 104 місяці х 6700,00 грн.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просив стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти в сумі 3 000 000 (три мільйони) грн. 00 коп. в якості компенсації за завдану моральну шкоду в результаті незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратури.

Однак, приймаючи до уваги тривалість часу, протягом якого позивач зазнав кримінального переслідування, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, враховуючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає необхідним стягнути на користь позивача на відшкодування завданої йому моральної шкоди кошти в сумі 696 800,00 грн., що на думку суду буде достатнім для відновлення його порушених прав в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 696 800 (шістсот дев`яносто шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2023 року