Ухвала

17 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 753/14634/22

провадження № 61-14332ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , які підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року, додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики не дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року.

ОСОБА_1 05 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року.

Касаційні скарги подано у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 16 листопада 2022 року у справі № 301/2052/18; від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц; від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17; від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц; від 10 листопада 2021 року у справі № 757/38773/17; від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц; від 08 вересня 2021 року у справі № 369/7772/15-ц; від 02 березня 2021 року у справі № 922/2319/20; від 16 лютого 2021 року у справі № 913/502/19; від 13 серпня 2020 року у справі № 916/1168/17; від 16 березня 2021 року у справі № 905/1232/19; від 21 липня 2022 року у справі № 922/3308/20; від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц; від 09 серпня 2023 року у справі № 932/4154/22; від 03 червня 2020 року у справі № 318/89/18; від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц; від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17; від 13 листопада 2019 року у справі № 171/1584/18; від 19 серпня 2020 року у справі № 2-13112/10; від 10 липня 2019 року у справі № 648/2988/16; від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18; від 04 липня 2018 року у справі № 369/1923/15-ц; від 26 вересня 2018 року у справі № 346/2946/16-ц, та постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13; від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14; від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Наведені у касаційній скарзі ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16; від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18; від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21; від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17; від 05 червня 2018 року у справі № 904/8308/17; від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; від 10 листопада 2021 року у справі № 757/38773/17; від 29 серпня 2018 року у справі № 910/23428/17; від 03 грудня 2019 року у справі № 904/10956/16; від 21 липня 2021 року у справі № 139/409/19; від 03 березня 2019 року у справі № 922/1163/18; від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19; від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц; від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17; від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц; від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц; від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18; від 09 липня 2019 року у справі № 922/592/17; від 21 січня 2020 року у справі № 922/3422/18; від 21 грудня 2020 року у справі № 922/1001/20; від 21 листопада 2018 року у справі № 820/4347/17; від 18 березня 2020 року у справі № 280/5628/18; від 04 липня 2018 року у справі № 369/1923/15-ц; від 26 вересня 2018 року у справі № 346/2946/16-ц; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Керуючись статтями 260, 389, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі № 753/14634/22.

Витребувати з Дарницького районного суду м. Києвацивільну справу № 753/14634/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики не дійсним.

Надіслати учасникам справи копії касаційних скарг та доданих до них матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 03 листопада 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков