Справа номер 487/7284/21 Головуючий суду першої інстанції Сухаревич З. М.
Провадження номер 22-ц/812/1065/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Коломієць В. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л. Д.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана через його представника ОСОБА_3 , на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2023 року, ухвалене о 10 год 10 хв під головуванням судді Сухаревич З. М. у приміщенні суду у м. Миколаєві, повний текст якого складено цього ж дня, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 подав до суду вищезазначений позов, який обґрунтовував наступним.

Позивач вказував, що у червні 2019 року домовився з ОСОБА_4 про те, що він купить на ім`я останнього частину квартири АДРЕСА_1 та сплатить за неї власні кошти, які ОСОБА_4 йому поверне згодом. Така угода була тому, що окрім бажаного об`єкту нерухомості, який потрібно було придбати, дата укладання правочину та вартість, яку відповідач мав сплатити, відомі не були.

Для виконання вказаної домовленості 18 червня 2019 року відповідач склав на ім`я позивача довіреність, яка була нотаріально посвідчена.

20 червня 2019 року ОСОБА_2 , діючи від імені відповідача, на підставі довіреності від 18 червня 2019 року, придбав частину вказаної квартири. Загальна вартість квартири становила 1 523 132 грн.

Позивач зазначав, що в рахунок сплати вартості частки відповідача, він вніс власні кошти в сумі 761 566 грн, які ОСОБА_4 йому не повернув, незважаючи на відповідну письмову вимогу від 30 липня 2021 року.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 761 566 грн в рахунок відшкодування витрат на придбання частини квартири АДРЕСА_1 .

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість.

Відповідач зазначав, що, по-перше, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що йому було доручено придбати частину квартири із залученням власних коштів, по-друге, не надано доказів, які б свідчили про сплату ним заявленої суми власними коштами, по-третє, на виконання цієї домовленості він передав позивачу через своїх родичів 780 000 грн.

Також відповідач зазначав про те, що вимоги ОСОБА_2 до нього мають на меті вирішення суперечок, що виникли між ними під час здійснення господарської діяльності.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зміст довіреності, а також договору купівлі-продажу квартири свідчать про те, що придбання частки зазначеного майна відбулося за рахунок коштів відповідача, що не спростовано позивачем належними доказами.

Також судом зауважено на тому, що позивачем не підтверджено того, що він повідомляв довірителя про необхідність відступу від змісту доручення, а саме щодо необхідності сплати власних коштів.

Аргументи позивача щодо відсутності у ОСОБА_4 коштів на придбання квартири судом першої інстанції були визнані безпідставними, оскільки інформація про доходи відповідача за 2018 та 2019 роки не може беззаперечно підтвердити відсутність у відповідача та його сім`ї відповідних заощаджень.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вказував на те, що зазначені ним обставини беззаперечно підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Також позивач зазначав, що судом не було встановлено спроможність ОСОБА_4 придбати частину квартири власним коштом, а також ким саме було сплачено вартість майна.

Крім того, ОСОБА_2 наполягав на тому, що судом першої інстанції порушено його процесуальні права на ознайомлення з матеріалами справи та надання пояснень та заперечень щодо аргументів іншої сторони, оскільки суд не надав йому можливості ознайомитися з письмовими поясненнями відповідача від 27 липня 2023 року.

Узагальнені доводи та заперечення осіб, які подали відзиви на апеляційну скаргу

Відповідачем через представника подано відзив на апеляційну скаргу, у якому ним наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Довіреністю від 18 червня 2019 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (кожен з повірених має право діяти самостійно) строком на три роки бути його представником в усіх установах з усіх без винятку питань, що його стосуватимуться, і будуть пов`язані з підготовкою, отриманням документів, укладанням та підписанням договору купівлі-продажу, попереднього договору купівлі-продажу, а також купити на його ім`я частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , визначаючи строки, ціну та інші умови договору на власний розсуд, веденням господарської діяльності щодо цієї квартири.

За цією довіреністю представники мали право подавати та одержувати необхідні довідки, документи, в тому числі заяви, в тому числі, про проведення повного розрахунку за придбану частку у праві власності на нерухоме майно, представляти інтереси довірителя у відповідних органах нотаріату, інших органах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та належності, зокрема в органах бюро технічної інвентаризації, подання та отримання необхідних документів, замовлення та одержання документів на нерухоме майно, одержувати будь-які документи, підписувати від нього договір купівлі-продажу, попередній договір купівлі-продажу та інші документи у разі, якщо в тому буде потреба, зареєструвати його право власності на нерухоме майно у державному реєстрі речових прав, відкривати та закривати банківській рахунки, вносити, знімати та перераховувати кошти з банківських рахунків, сплачувати належні з нього державне мито, податки, збори чи плату за вчинення нотаріальних дій, сплачувати належні йому грошові кошти за зазначене вище нерухоме майно, отримувати кореспонденцію, а також вчиняти всі юридично-значимі дії, пов`язані з цією довіреністю.

20 червня 2019 року ОСОБА_2 , діючи у власних інтересах та інтересах ОСОБА_4 , уклав з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_4 прийняли у власність (купили) у рівних частках кожний квартиру АДРЕСА_1 та сплатили за неї 1 523 132 грн, які покупці перерахували на рахунок продавця, відкритий у АТ «РВС Банк».

У пункті 11 договору зазначено, що ОСОБА_2 засвідчує, що його довіритель ОСОБА_4 , є живим, довіреність від його імені не скасована, цей договір укладається у відповідності із вказівками особи, яка видала довіреність, з максимальним урахуванням його інтересів, узгодивши попередньо з ним істотні умови договору.

30 липня 2021 року ОСОБА_2 надіслав на адресу ОСОБА_4 досудову вимогу, в якій просив протягом семи днів з дня отримання цього листа відшкодувати йому витрати в сумі 761 566 грн понесені у зв`язку з придбанням квартири АДРЕСА_1 , відповідно до домовленості досягнутої між ними у червні 2019 року.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з вимогами статті 239, частин 1, 3 статті 244 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст.250 ЦК України представник має право відмовитися від вчинення дій, які були визначені довіреністю.

Згідно з ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

За правилами ч. 1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Отже, повірений виступає від імені та за рахунок довірителя й повинен керуватися інтересами свого довірителя і діяти відповідно до вказівок, що дав йому довіритель.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявні у матеріалах справи докази вказують на те, що ОСОБА_2 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_4 , за кошти довірителя та на його користь придбав частину спірної квартири, що вбачається зі змісту довіреності та договору купівлі-продажу. Доказів наявності домовленості між сторонами про придбання на ім`я відповідача частки квартири за рахунок грошей позивача суду представлено не було.

За такого суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Посилання позивача на порушення судом першої інстанції його прав на ознайомлення з письмовими поясненнями відповідача свого підтвердження не знайшли, оскільки вказані пояснення були оголошені представником відповідача у суді першої інстанції, а отже представник позивача чув їх зміст.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана через його представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.