Єдиний унікальний номер 341/1762/23
Номер провадження 2/341/446/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 жовтня 2023 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Куценка М.О.

за участі секретаря судового засідання Сегін І.І.,

розглянувши в судовому засіданні, в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець Ігнатів Олекса Любомирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №105070 вчинений 07.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», суму боргу у розмірі 48437 грн. 29 коп.

В обґрунтування вимог позову зазначено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинила виконавчий напис № 105070 від 07.06.2021 р. про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заборгованість за кредитним договором №001-08022-141212 від 14.12.2012 р. у сумі 48437 грн. 29 коп. Про вчинення виконавчого напису вона дізналася отримавши матеріали виконавчого провадження від приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатіва О.Л. Так, позивачем було укладено з банком кредитний договір у вигляді заяви №001-08022-141212 від 14.12.2012 р. на отримання банківської карти, кредитний договір нотаріально не посвідчувався. Дія кредитного договору відповідно до п. 2.4 кредитного договору закінчилась 13 грудня 2013 року. Відповідно до строків позовної давності останньою датою вчинення виконавчого напису є 13 грудня 2016 року, однак відповідач звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису 07 червня 2021 року, тобто пройшло більше ніж чотири роки з моменту виникнення права на вимогу, а однією з умов вчинення виконавчого напису є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, в даному випадку звернення відбулось більше ніж через сім років з дня виникнення права. Позивач вважає, що діями відповідача були порушені його права та інтереси, оскільки відповідач не повідомляв позивача про існування заборгованості. Крім того, позивач не отримував вимогу від нотаріуса про усунення порушення та ним, при вчиненні спірного виконавчого напису, також не було дотримано вимог законодавства щодо перевірки безспірності вимог кредитора, тому він вимушений був звернутися за захистом своїх прав до суду з даним позовом.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17.08.23 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.17).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 31.07.23 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити (а.с.38).

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду заяву про визнання позову та просить повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову до суду (а.с.23).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими у встановленому законом порядку про час, дату та місце проведення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

На підставі викладеного, в суду наявні підстави для ухвалення заочного рішення по справі, на підставі ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, у в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року N 2 зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 105070 від 07.06.2021 р. про стягнення з позивача, яка є боржником за кредитним договором №001-08022-141212 від 14.12.2012 р. укладеним з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №001-08022-141212 від 14.12.2012 р. у сумі 48437 грн. 29 коп. У позивача відсутні розрахунки, згідно яких встановлена сума боргу, вказана у виконавчому листі. Оригінали розрахунків знаходяться у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Загальна сума яка підлягає стягненню складає 48437 грн. 29 коп.

07.06.2021 року на підставі зазначеного спірного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л. відкрито виконавче провадження №105070 (а.с.12.13). Постановою приватного виконавця постановлено стягнути невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ ФК «Еліт Фінанс», якому ТОВ Фінпром Маркет відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №250521-ФК від 25.05.2021 р., якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/ФК ивід 09.07.2020 р., якому в свою чергу ТОВ фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів, відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/01/20-1/1 від 20.01.2020 р., якому в свою чергу ПАТ Дельта Банк відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №195/к від 09.02.2018 р., відступлено право вимоги за кредитним договором №001-08022-141212 від 14.12.2012 р., укладено між ПАТ Дельта Банк та ОСОБА_1 . Станом на 25.05.2021 р. по 03.06.2021 р. заборгованість складає:

- 2207,38 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 24809,91 грн. заборгованість за відсотками та комісією;

- 1500,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями;

- 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Загальна сума заборгованості складає 48437 грн. 79 коп. (а.с. зврт.12).

Позивач зазначає, що відповідач не повідомляв позивача про існування заборгованості, позивач не отримував вимогу від нотаріуса про усунення порушення при вчиненні спірного виконавчого напису, також не було дотримано вимог законодавства щодо перевірки безспірності вимог кредитора, також відповідач порушив вимогу звернення до нотаріуса та звернувся більше ніж через сім років з дня виникнення права, тому позивач вважає, що будь - яка законна підстава стягнення коштів, проведення інших виконавчих дій відсутня.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок).

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат").

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14 557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У даному випадку підписаний між позивачем і відповідачем кредитний договір нотаріально не посвідчувався, що також виключає можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Розрахунку заборгованості суду не надано.

Тобто, нарахована сума заборгованості не може вважатися безспірною, оскільки не наданого детального розрахунку, який би підтверджував відповідність нарахованої суми умовам договору.

Беручи до уваги, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором боржнику письмової вимоги про усунення порушень, а в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачем як кредитором позивачу як боржнику такої вимоги та надання відповідних підтверджень її нотаріусу разом з заявою про вчинення виконавчого напису, суд вважає, що вказана вимога законодавства також не була дотримана.

Зважаючи на те, що підписаний кредитний договір між позивачем і відповідачем наданий нотаріуса для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, а також беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості у виконавчому написі, наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскільки кредитний договір не був посвідчений нотаріально, між сторонами є спір стосовно суми боргу вказаної у виконавчому написі і документи відповідача не підтверджують безспірність вимог відповідача, позивач не отримував письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису, пропущені строки вчинення виконавчого напису.

Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Отже, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав та просив повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову до суду, суд вирішив наступне.

Так, у 2023 році за подачу позову немайнового характеру фізичною особою передбачається сплата судового збору в розмірі 1073,60 грн., разом з тим позивачем при звернені до суду із зазначеним позовом сплачено меншу суму - в розмірі 1035,60 грн.

З огляду на зазначене, вирішуючи питання про повернення позивачу судового збору у відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути зазначену частину сплаченого судового збору за мінусом недоплаченої позивачем суми при поданні позову у розмірі 498 (чотириста дев`яносто вісім) грн. 80 коп..

Враховуючи приписи ч.1 ст.141 ЦПК України, висновки суду щодо задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 258 - 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець Ігнатів Олекса Любомирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №105070 від 07 червня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №001-08022-141212 від 14.12.2012 р..

Повернути ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору за мінусом недоплаченої позивачем суми при поданні зазначеного позову до суду у розмірі 498 (чотириста дев`яносто вісім) грн. 80 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 - витрати по оплаті судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23.10.23 року.

СуддяМихайло КУЦЕНКО