Справа № 201/5151/23
Провадження № 2-п/201/2089/2023
УХВАЛА

про залишення заяви без задоволення

28 вересня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2023 по цивільній справі № 201/5151/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заочним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 січня 2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 19 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

20 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 04 липня 2023 року, в якій вона просить суд поновити строк на подання заяви, переглянути заочне рішення про розірвання шлюбу, винести ухвалу про скасування заочного рішення та закрити провадження у справі в зв`язку з настанням смерті її чоловіка ОСОБА_2 , оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

В обґрунтування вимог заяви посилалася на те, що 06 вересня 2023 року з сайту Судової влади України їй, ОСОБА_1 , стало відомо про вказане рішення суду.

Станом на 06 вересня 2023 року Єдиний державний реєстр судових рішень не знаходив жодного документа по справі № 201/5151/23 з невідомих причин.

Ознайомитись з судовим рішенням, заявниця змогла лише 13 вересня 2023 року після його отримання в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська.

Позивач ОСОБА_2 в позовній заяві невірно вказав адресу реєстрації заявниці: АДРЕСА_1 , замість вірної - АДРЕСА_2 , а також номер телефону заявниці « НОМЕР_1 », замість вірного « НОМЕР_2 ». Вважає, що її чоловік ОСОБА_2 намагався приховати від неї факт розгляду справи в суді.

Також заявниця зазначає, що вони з ОСОБА_2 постійно мешкали разом в належній їй квартирі АДРЕСА_3 . Тож помилитися адресою свого ж фактичного мешкання він не міг.

Про те, що її чоловік подав до суду позов про розірвання шлюбу відповідачці стало відомо 22 травня 2023 року, коли вона отримала судову повістку та позовну заяву на поштовому відділенні.

Це було для неї несподіваним, вона була в шоці, запитала чоловіка - навіщо він подав позов, чому він бажає розірвати шлюб, на що той повідомив заявниці, що був на неї злий, що їй в суд 06 червня 2023 року йти не треба, оскільки вони помирилися і він в суді вже «все владнав». Тому відповідачка не з`явилась до суду 06 червня 2023 року і не стала надавати відзив на позов.

Фактично вони з чоловіком мешкали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з літа 2019 року в належній заявниці квартирі АДРЕСА_3 , вели спільне господарство. 26 січня 2021 року зареєстрували шлюб. 26 лютого 2022 року чоловік пережив інсульт, був безпорадним, заявниця доглядала його до одужання. Внаслідок цього став нервовим, невпевненим в собі, психологічно неврівноваженим, не контролював своїх дій. Однак у травня 2023 року вони були в хороших відносинах, чоловік вітав її привітати з днем народження, подарував подарунок. Більше сторони не сварились. Також не ходили в органи РАЦС з метою добровільного розірвання шлюбу.

Судовий виклик на судове засідання 04 липня 2023 року, не отримувала, а чоловік ОСОБА_2 , якщо отримав повістку, приховав це.

Внаслідок цього заявниця була позбавлена можливості взяти участь в розгляді справи, бо була впевнена, що позивач відкликав позов. Зазначеним порушено її право на подання заперечень проти позову.

Більше того, 04 липня 2023 року заявниця виїхала з Дніпра до ОСОБА_4 проводжав її на автобус, давав їй кошти. Не повідомив про те, що 04 липня 2023 року збирається до суду. Однак при ознайомленні з матеріалами справи заявниці стало відомо, що чоловік 04 липня 2023 року подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності і не заперечував проти заочного розгляду справи. У заяві ОСОБА_5 написав, що з 2023 року сімейні відносини з ОСОБА_1 припинені внаслідок зради, у позовні зазначав, що сімейно-шлюбні стосунки припинені з літа 2022 року, що свідчить про те, що підстави для розірвання шлюбу надумані. 19 липня 2023 року він зустрів заявницю з ОСОБА_6 , сторони поїхали додому, святкувати її повернення. Про судове рішення про розірвання їх шлюбу не повідомив. Сторони продовжували жити разом як подружжя та вести спільне господарство.

02 серпня 2023 року чоловік ОСОБА_2 поїхав перевірити свою квартиру АДРЕСА_4 . Коли заявниця не змогла до нього зателефонувати, подзвонила родичам, що мешкають поруч, які знайшли його лежачим на підлозі без свідомості, викликали швидку допомогу, доставили в стані коми в лікарню ім. Мечникова. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , не приходячи в свідомість, помер в реанімації. Після його смерті заявниця була у важному психологічному стані. Тільки через місяць вирішила перевірити - чи дійсно чоловік відмовився від позову. Але, отримавши копії матеріалів справи, зрозуміла, що ОСОБА_2 ввів її в оману. Вочевидь, чоловік мав намір розірвати шлюб потайки, але одночасно продовжувати жити з відповідачкою як подружжя.

Факт спільного безперервного проживання однією сім`єю можуть підтвердити свідки.

На підставі викладеного, просила заочне рішення скасувати.

Слід зазначити, що 26 вересня 2023 року від ОСОБА_7 подана до суду заява та докази на її обґрунтування, в якій зазначила, що вона є рідною сестрою померлого ОСОБА_2 . Має на меті звертатися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого, а тому вважає, що справа стосується її прав та інтересів. Повідомила про стійке бажання її брата розірвати шлюб з відповідачкою, у зв`язку з чим останній і звернувся до суду з відповідним позовом. Просить суд відмовити відповідачці у перегляді та скасуванні заочного рішення.

Суд не може узяти до уваги дану заяву та надати їй оцінку, оскільки її подання не передбачено чинним ЦПК України, а ОСОБА_7 не є стороною по справі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні подану нею заяву про перегляд заочного рішення підтримала у повному обсязі та наполягала на її задоволенні, з підстав, викладених в заяві та наданих додаткових поясненнях.

Суд, вислухавши пояснення відповідачки, ознайомившись з матеріалами справи, вважає необхідним поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення від 04 липня 2023 року, втім заяву про перегляд заочного рішення суду від 15 вересня 2023 року залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення і учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Іванова О.М. (діє на ордера серії АЕ № 1168864 від 06 вересня 2023 року) ознайомилась з матеріалами справи та в межах 20-тиденного строку, а саме 19 вересня 2023 року, була подана заява про перегляд заочного рішення суду.

В день проголошення заочного рішення суду, його копія не була вручена відповідачці, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про її отримання ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає можливим поновити відповідачці строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду від 04 липня 2023 року, у відповідності до положень ст. 127, ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

04 липня 2023 року заочним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 січня 2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 19 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В рішенні судом зроблений висновок, що відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи неодноразово повідомлялася належним чином (а.с. 14-15, 17-19).

Так, відповідачка повідомлялась шляхом направлення судом поштової кореспонденції на підтверджену (згідно з витягом з Єдиного державного демографічного реєстру від 04 травня 2023 року) адресу місця її реєстрації.

При цьому, сама ОСОБА_1 не заперечує того факту, що їй було відомо про слухання Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд критично відноситься до посилань відповідачки щодо неналежного її повідомлення.

Отже, відповідачка була обізнана про існування судової справи, проте жодного разу до суду не з`явилась, запитів про рух справи до суду не направила, відзиву або заперечень на позов до суду не подала.

Крім того, суд критично оцінює твердження відповідачки про те, що станом на 06 вересня 2023 року Єдиний державний реєстр судових рішень не знаходив жодного документа по справі № 201/5151/23 з невідомих причин.

Так, відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року надісланий судом 10 липня 2023 року, оприлюднено 11 липня 2023 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, судом врахована практика Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), по якій Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03.04.2008р.) (п. 47 рішення).

Так, в заяві про перегляд заочного рішення суду відповідача зазначає, що остання про ухвалене рішення суду дізналася 06 вересня 2023 року з сайту Судової влади України їй, ОСОБА_1 , стало відомо, що 04 липня 2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення по - справі № 205/5151/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Як було зазначено вище, за інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень, заочне рішення суду у даній справі було надіслано судом до ЄДРСР 10 липня 2023 року, зареєстроване 10 липня 2023 року та оприлюднено 11 липня 2023 року, таким чином, починаючи з 11 липня 2023 року відповідачка мала можливість безперешкодно ознайомитись з заочним рішенням суду.

Окрім того, зі змісту ст. 232 ЦПК випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заявниця у заяві вказувала, що вона обізнана була про те, що позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 ввів її в оману, вочевидь, мав намір розірвати шлюб потайки, але одночасно продовжувати жити з відповідачкою як подружжя.

Наразі, як встановлено ОСОБА_2 помер та його думка не може бути заслуханою судом за цих обставин. Однак, позивач особисто з`являвся до суду і 04.07.2023р. особисто надавав заяву про підтримання позовних вимог, не клопотав перед судом про надання строку на примирення. Не зверталася до суду із такими клопотаннями і відповідачка, яка була обізнана про слухання справи. Сам по собі факт спільного безперервного проживання стороні не може бути доказом наміру розірвати шлюб.

Таким чином, відсутні підстави для скасування заочного рішення суду, а тому суд вважає необхідним заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року по цивільній справі № 201/5151/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 127, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 260, 287-288, 353 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2023 по цивільній справі № 201/5151/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення даної ухвали.

Повний текст ухвали складений 02 жовтня 2023 року.

Суддя Наумова О.С.