Справа №752/8246/23
Провадження № 2-о/752/660/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.09.2023 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участю секретаря - Ящука Д. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зоріна Світлана Миколаївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

у квітні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2001 року проживала разом з ОСОБА_2 як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки у цьому не було потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку (робили ремонт, купували меблі, інші предмети домашнього побуту), усі свята проводили у колі рідних та друзів.

Вказала, що з початком війни в країні за порадою ОСОБА_2 вона виїхала за межі України. У лютому 2023 року від сусідів їй стало відомо, що ОСОБА_2 виявлено мертвим у квартирі. Після отриманої звістки вона негайно повернулася до м. Києва щоб зайнятися похованням свого цивільного чоловіка, з яким прожили разом більше 20 років. Родичів, які б могли поховати ОСОБА_2 останній не мав. Згідно отриманого від прокуратури дозволу смерть ОСОБА_2 зареєстрована за заявою ОСОБА_1 та нею було отримано свідоцтво про смерть її цивільного чоловіка та здійснено поховання.

Зазначила, що факт спільного проживання як чоловіка та жінки з ОСОБА_2 , ведення спільного господарства підтверджується довідкою ОСББ «Доброволець», складеної на підставі акту від 22.02.2023, засвідченого підписами мешканців будинку. А також органами поліції та прокуратури, на підставі дозволу яких заявнику було надано дозвіл на поховання її цивільного чоловіка. Також ОСОБА_1 вказала, що сплачує комунальні послуги по квартирі, у якій вони разом з померлим проживали однією сім`єю. Зокрема вказаний факт можуть підтвердити свідки, які проживають по сусідству.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Представник заявниці у судовому засіданні підтримав подану заяву та просить її задовольнити з викладених підстав.

Заінтересована особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зоріна С. М. належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву у якій просить розгляд справи здійснювати без її участі. У зв`язку з зазначеним суд вважає за можливе розглянути справу без участі заінтересованої особи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що проживає у квартирі АДРЕСА_2 , є сусідкою ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 . Померлий ОСОБА_2 та ОСОБА_1 довготривалий час проживали за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю, вели спільне господарство, здійснювали спільний побут, робили ремонт, купували продукти, побутові речі, техніку, піклувалися один про одного. Їх завжди бачили вдвох на вулиці та у магазині. Точну дату спільного проживання заявника з померлим вказати не може, але за її пам`яті вони почали проживати разом у 2001 році та у 2022 році ОСОБА_1 поїхала за кордон через війну, яка почалася в країні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що проживає у квартирі АДРЕСА_3 , є сусідкою ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 . Вказані особи проживали разом з 2001 року у квартирі ОСОБА_2 . Хоча ОСОБА_1 і не зареєстрована у квартирі померлого, проте як цивільна дружина вела з ним спільне господарство, спільний побут, здійснювали ремонтні роботи у квартирі, закупівлі у магазині. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали як подружжя. Разом проводили час на свята із близькими їм людьми, проживали однією сім`єю з 2001 року, а у лютому 2022 року ОСОБА_1 поїхала за кордон з початком війни.

Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Положеннями статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається із матеріалів справи, з 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, у зв`язку із чим ОСОБА_1 виїхала за межі країни.

Приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 24 лютого 2023 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №79.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення ч. 1 ст.293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків підтверджується довідкою ОСББ «Доброволець», складеної на підставі акту від 22.02.2023, засвідченого підписами мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_4 , де проживали заявник та померлий ОСОБА_2 згідно даної довідки та акту мешканці квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 вказаного будинку засвідчили факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю у період з 2001 року по лютий 2022 року.

Також органами поліції та прокуратури заявнику було надано дозвіл на поховання ОСОБА_2 .

Зокрема у матеріалах справи наявні квитанції про сплату ОСОБА_1 комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 . А також фотокопії фотографій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із близькими друзями.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у свої поясненнях підтвердили, що за період спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели спільне господарство, робити ремонт, купували продукти, побутові речі, техніку, піклувалися один про одного. Їх завжди бачили вдвох на вулиці та у магазині.

Надані заявником докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , наявності спільного побуту, спільних друзів, та ведення спільного господарства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів4показаннями свідків.

За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Як встановлено при розгляді справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявнику підстави для реалізації свого права на спадщину на належне ОСОБА_2 майно та оформленння її у відповідності до вимог Закону.

Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує прав третіх осіб або охоронюваних законом інтересів.

Заявник в письмовому порядку зверталась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зоріної С. М. із заявою про прийняття спадщини, де їй було видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №72243534 від 25.04.2023. Однак для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом необхідні документи, що б підтверджували її родинні зв`язки зі спадкодавцем.

У заяві ОСОБА_1 вказує, що інших спадкоємців майна померлого ОСОБА_2 немає. Він був однією усиновленою дитиною у віці 9 років. Його батько помер у 1999 році, а мати померла у 2005 році.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 19, 89, 263-265, 268, 273, 293, 294, 259, 260, 305-308 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зоріна Світлана Миколаївна, про встановлення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_8 ) з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлим приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ) однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2001 року по лютий 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя