ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8344/23 Справа № 203/493/23 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

25.01.2023 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому ставилось питання про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 10 915, 90 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2022 року по справі № 203/1736/21 з відповідачки на користь позивача стягнуто тіло кредиту.

А тому в позові ставиться питання про стягнення: відсотків за обліковою ставкою НБУ за період з 31.01.2020 року по 30.04.2021 року у розмірі 2795, 90 грн.; втрат від інфляції 6670, 00 грн., 3% річних - 1450, 00 грн., за період з 31.05.2021 року по 31.12.2022 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

21.08.2023 року від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та винесення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2022 року по справі № 203/1736/21 з відповідачки на користь позивача стягнуто лише тіло кредиту та відмовлено у стягненні інших нарахувань. А відповідно до ст.1048 ЦК України банк має право на отримання процентів від суми позики. Не має підстав вважати кредитний договір безпроцентним.

А суми, передбачені ст.625 ЦК України є не штрафними санкціями, а мають компенсаційний характер.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 10 915, 90 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

20 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (правонаступником, якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, згідно умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 14-15).

07 лютого 2022 року у цивільній справі № 203/1736/21 (провадження № 2/0203/126/2022) Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалене заочне рішення, що набрало законної сили 10 березня 2022 року, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково та на користь останнього з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 000 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту. В частині стягнення заборгованості по процентам за користування у розмірі 6 551,94 грн., що утворилася станом на 14 квітня 2021 року, судом відмовлено з підстав того, що матеріали справи не містили доказів того, що з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку був ознайомився відповідач та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку. Також позивачем не було надано суду доказів того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів вона була ознайомлена та погодилася з умовами, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в цих документах розмірах і порядку їх нарахування, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) (а.с. 8-13).

Заочним рішенням суду від 07 лютого 2022 року у справі № 203/1736/21 не встановлено договірних відносин між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , а відтак не є узгодженим між сторонами строк повернення грошових коштів, однак стягнуто фактично отримані відповідачем грошові кошти, як за вимогою кредитора.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що стягнення основної суми боргу у відповідності до рішення суду від 07 лютого 2022 року у справі № 203/1736/21 припиняє право користування отриманими коштами, у зв`язку з чим кредитор АТ КБ «Приватбанк» втрачає право на отримання відсотків за користування кредитом, а також з урахуванням того, що право на отримання відсотків за користування кредитними коштами не можливе за межами договору, а згідно з ст. 1048 ЦК України передбачено лише за наявності договору.

У зв`язку з цим, суд вважає вимоги позивача про стягнення відсотків на рівні облікової ставки НБУ не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В той же час, суд вважає, що права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, позивачем заявлені до стягнення нарахування у відповідності до положень ст. 625 ЦК України за період з 31 травня 2021 року по 31 грудня 2022 року.

Відповідно до пункту 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Згідно з Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 87/2020 від 13 березня 2020 року, а також постановами Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» № 211 від 11.03.2020 та «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09 грудня 2020 року з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України встановлено карантин, строк дії якого продовжувався до 30 червня 2023 року.

Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Починаючи з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, що Указом Президента України продовжено до 19 серпня 2023 року.

Отже, за заявлений позивачем період з 31 травня 2021 року і по 30 червня 2023 року на території України діяв карантин з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, а починаючи з 24 лютого 2022 року і по день ухвалення цього рішення на території України введено воєнний стан.

За таких обставин, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення нарахувань у відповідності до положень ст. 625 ЦК України за період, у який на території України введено карантин, а пізніше воєнний стан, приймаючи положення пунктів 15 та 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

С таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. При таких обставинах, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: