Справа № 308/765/22 Провадження № 6/0274/22/23
УХВАЛА

іменем України

26.10.2023 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б., за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,

розглянувши матеріали подання головного державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Задорожнюк О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього (виконавчий лист 308/765/22 виданий 05.04.2023, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу - 90000,00 грн).

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державного виконавця Задорожнюк О.В. знаходиться виконавче провадження 72121502 з виконання виконавчого листа № 308/765/22, виданого 05.04.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу - 90000,00 грн.

26.06.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником виконано частково, декларацію не надано.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, майно, належне боржнику на праві власності відсутнє. Нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 - належить ОСОБА_3 .

Виконавцем 26.06.2023 на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією (трек номер 2) разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, надсилалася вимога (копія додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на вимогу не з`явився.

Вжитими виконавцем заходами встановлено: згідно електронної відповіді Міністерства внутрішніх справ України, боржнику належать на праві власності транспортні засоби, які постановою державного виконавця від 06.07.2023 оголошені у розшук, та згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржнику належать земельна ділянка і будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 відповідно до електронних відповідей Державної фіскальної служби України не має відкритих банківський рахунків та в боржника відсутні джерела та суми доходів, відповідно до електронної відповіді Пенсійного фонду України - особу знайдено в Реєстрі зареєстрованих осіб (РЗО), але відсутні дані про отримання доходу.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України (18.10.2023) повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , державний кордон України в період з 26.06.2023 по 18.10.2023 не перетинав.

Залишок боргу но даному рішенню суду станом на 18.10.2023 складає 83789,07 грн. Рішення виконується повільно, а боржник не вчиняє дій до пришвидшення його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна.

На адресу відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 з проханням звернутися до суду для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглянувши матеріали клопотання, суд дійшов висновку про наступне:

Відповідно до приписів ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Згідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження`виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи копії документів не вказують на ухилення ОСОБА_1 від виконання виконавчого документу, враховуючи часткове виконання рішення суду. Водночас, державним виконавцем не долучено жодних доказів на підтвердження вжиття заходів щодо виконання судового рішення, вимоги на адресу місцезнаходження нерухомого майна не направлялись. В поданні державного виконавця вказано лише на наявність боргових зобов`язань, але ні доводів, ні доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання цих зобов`язань, доведення яких є обов`язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, як в поданні, так і в матеріалах справи немає.

З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в поданні державного виконавця про обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 слід відмовити, так як державним виконавцем не обґрунтовано необхідності вжиття такого заходу.

Керуючись ст. ст. 260, 441 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстицції ( м. Київ) Задорожнюк О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали .

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА