Справа №551/557/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2023 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кулик Н.В.,

за участю: секретаря судових засідань Курінної Я.М.,

представника позивача - адвоката Овчаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства « Агроекологія » про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

01 червня 2022 року адвокат Овчаренко Я.О., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , через систему « Електронний суд » звернулася до суду з позовом до ПП « Агроекологія » про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування поданого позову представник позивача послалася на те, що між померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком позивача ОСОБА_2 та ПП « Агроекологія » 06 травня 2008 року був укладений договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:019:0026, загальною площею 3. 7793 га.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 05 червня 2012 року, яке набрало законної сили 18 червня 2012 року, за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно померлого батька, в тому числі й на зазначену земельну ділянку.

Звернувшись до ПП « Агроекологія » з питанням виплати заборгованості з орендної плати за 2011 рік та частину 2012 року, позивачу було відмовлено та роз`яснено, що вказана заборгованість буде виплачена після оформлення права власності на успадковану земельну ділянку та у випадку підписання необхідних документів щодо подальшої оренди нерухомого майна.

Право власності позивача на успадковану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 261104 від 12 вересня 2012 року.

Незважаючи на це, у липні 2012 року позивач підписала документи щодо оренди зазначеної земельної ділянки, в тому числі й договір оренди від 04 липня 2012 року. Примірник договору оренди відповідачем після його підписання позивачу наданий не був, остання його отримала у лише липні 2019 року, що підтверджується мотивувальною частиною рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року у справі № 551/1336/20. Після підписання договору оренди, відповідач виконав свої зобов`язання щодо виплати орендної плати за 2011 рік та частину 2012 року.

Починаючи із 2013 року і до 2018/2019 років орендна плата виплачується за односторонньою ініціативою відповідача: у непогодженій формі, із систематичною недоплатою, а деякі роки проходили без виплат взагалі.

Жодного разу при переданні продукції в рахунок орендної плати відповідач не надав інформацію про якість продукції, її кількість, яка повинна відповідати розміру орендної плати у грошовій формі, не погоджував з позивачем ринкову ціну на продукцію, відповідно до якої і повинні проходити розрахунки у натуральній формі.

При цьому, не укладалися додаткові угоди щодо погодження конкретної форми орендної плати, зокрема, у натуральній формі, як того вимагає п. 8 Договору оренди землі від 04 грудня 2012 року.

Вказане свідчить про систематичність несплати відповідачем орендної плати у розмірі, формі та в строки, визначені Договором оренди від 04 липня 2012 року, що є істотним порушенням його умов, яке позбавляє позивача, як орендодавця, можливості отримати гарантовані договором грошові кошти за використання відповідачем, належної позивачу, земельної ділянки.

Вважаючи, що відповідач виконує свої зобов`язання за договором оренди частково, не систематично, що є порушенням прав позивача, оскільки земельною ділянкою відповідач користується на безперервній основі та отримує з неї дохід, позивач просила розірвати укладений договір.

Окрім того, відповідач недобросовісно вчинив дії щодо тривалого продовження оренди без урахування волевиявлення позивача, як орендодавця, що повністю суперечить тому, на що розраховував позивач, оскільки договір оренди від 04 липня 2012 року було зареєстровано ПП « Агроекологія » лише 28 жовтня 2014 року, тобто тільки через 2 роки і 3 місяці.

Отже, орендарем було штучно збільшено строк оренди з 25 років до 27 років і 3 - х місяців, що суперечить домовленостям, до яких дійшли сторони договору.

Ухвалою суду від 02 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляду ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання / т. 1, а.с. 30 /.

17 червня 2023 року представник відповідача - адвокат Мельников Д.О. через систему « Електронний суд » подав відзив на позов, відповідно до якого у задоволенні позову просив відмовити, оскільки позивач, починаючи з 2012 року систематично отримує оренду плату за користування земельною ділянкою у повному обсязі, зокрема, за 2016 - 2021 роки позивач отримала оренду плату у грошовій формі, що підтверджується відповідною фінансовою документацією підприємства. Окрім того, позивач у 2018 - 2019 роках отримувала орендну плату й у натуральній формі.

Непрямим свідченням чого є рішення Шишацького районного суду Полтавської області у справі № 551/1336/20, а кожен з наведених позивачем доводів є штучно створеними підставами для розірвання договору оренди землі.

Окремою підставою для відмови у задоволенні позову, на переконання адвоката Мельникова Д.О., є порушення позивачем строків позовної давності / т. 1, а. с. 32 - 49/.

17 червня 2022 року адвокат Мельников Д.О. через систему « Електронний суд » подав заяву про застосування позовної давності / т. 1, а. с. 81 /.

08 червня 2022 року представник позивача - адвокат Овчаренко Я.О. подала до суду заперечення на заяву адвоката Мельникова Д.О. щодо застосування позовної давності, вказуючи на те, що позивач ОСОБА_1 спірний договір отримала лише у липні 2019 році, що підтверджується рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року, тому звернулася до суду в межах строків позовної давності / т. 1, а. с. 225 /.

14 липня 2023 року представник позивача - адвокат Овчаренко Я.О. надала суду відповідь на відзив, відповідно до якої просила не брати до уваги твердження адвоката Мельникова Д.О., що викладені у відзиві / т. 1, а. с. 149 - 156 /.

19 липня 2022 року адвокат Мельников Д.О., як представник ПП « Агроекологія », подав до суду заперечення на відповідь на відзив, які за замісту є аналогічні відзиву / т.1, а. с. 171-183 /.

08 серпня 2022 року адвокат Овчаренко Я.О. подала суду пояснення на заперечення адвоката Мельникова Д.О. на відповідь на відзив / т.1, а.с. 228 /.

Ухвалою суду від 03 січня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні в залі / т. 2, а. с. 73 - 74 /.

22 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності за участі представника - адвоката Овчаренко Я.О. / т. 1, а. с. 214 /.

Незважаючи на подану заяву, ОСОБА_1 виступила з вступною промовою та була допитана судом за клопотанням представника відповідача в якості свідка.

Пояснення ОСОБА_1 зводяться до того, що з умовами договору вона ознайомилася у лише липні 2019 року, після отримання його копії. З приводу виплаченої орендної плати, вказувала, що в більшості випадків отримувала орендну плату у натуральній формі, однак будь - якої згоди на отримання орендної плати в такій формі не надавала. Акцентувала увагу суду, що мали випадки не отримання орендної плати взагальні. Однак, вказати точні періоди не змогла.

Представник позивача - адвокат Овчаренко Я.О. у вступній промові наполягала на задоволенні позову з огляду на неправомірність дій відповідача, що полягають у систематичній невиплаті позивачу орендної плати та штучному збільшені строку дії договору. При цьому, початок строку позовної давності вважає за необхідне рахувати з липня 2019 року, тобто з моменту, коли ОСОБА_1 отримала примірник спірного правочину та ознайомилася з його істотними умовами.

Представник відповідача - адвокат Мельников Д.О. у вступній промові вказував на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, тому у задоволенні позову просив відмовити.

Окремою підставою для відмови у задоволенні позову вважав порушення позивачем строків позовної давності.

У подальшому, незважаючи на своєчасність повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, представник відповідача - адвокат Мельников Д.О. у судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомив.

Зважаючи на думку представника позивача, яка вважала за можливе продовжити розгляд справи у відсутність позивача та представника відповідача, суд, керуючись вимогами ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність останніх.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши фактичні обставини справи належними та допустимими в ній доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступних висновків.

Так, згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Частиною 1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно з ст.ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Зазначені положення закону вимагають саме систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Згідно позиції Верховного Суду висловленої постановою від 10 квітня 2019 року у справі № 235/1628/16-ц, узгодженої з правовими висновками Верховного Судом України у постанові від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Окрім того, Верховний суд зробив правовий висновок про те, що сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору згідно вимог пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі».

Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 390/777/16-ц (касаційне провадження № 61-6831св18), у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 614/805/16-ц (касаційне провадження № 61-26911св18), у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 484/301/18 (касаційне провадження № 61-39488св18), тощо.

Разом з тим, при вирішенні даного спору суд також звертає увагу на наступне.

Так, згідно частини третьої ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

За правилами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що 06 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ПП « Агроекологія » укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3.78 га, яка розташована на території Михайликівської сільської ради Шишацького / нині, - Миргородського району / Полтавської області, строком на 25 - ть років / т. 1, а. с. 24 - 27 /.

Відповідно до Акту прийому - передачі земельної ділянки до Договору оренди земельної ділянки без дати, орендодавець ОСОБА_3 передав, а Орендар ПП « Агроекологія » прийняло земельну ділянку, загальною площею 3. 78 га, яка розташована на території Михайликівської сільської ради Шишацького району Полтавської області / т. 1, а. с. 13 /.

06 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ПП « Агроекологія » укладена угода щодо умов сплати орендної плати за орендовану земельну ділянку, що є додатком до Договору оренди земельної ділянки, у натуральній форми / зернові культури / з терміном сплати до 31 грудня 2008 року / т. 1, а. с. 12 /.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 05 червня 2012 року, яке набрало законної сили 18 червня 2012 року, за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності, як за спадкоємицею першої черги за законом, на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.78 га, яка розташована на території Михайликівської сільської ради Шишацького району Полтавської області й належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV - ПЛ № 046645, виданого Михайликівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 14 березня 2001 року / т. 1, а. с. 20 - 21 /.

Відповідно до Державного акту серії ЯМ № 261104 від 12 вересня 2012 року позивач ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:019:0026 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.7800, яка розташована за межами населеного пункту Михайликівської сільської ради Шишацького району Полтавської області / т. 1, а. с. 18 - 19 /.

Разом з цим, 04 липня 2012 року між позивачем та ПП « Агроекологія », строком на 25 - ть років, укладено договір оренди земельної ділянки, площею 3.78 га, нормативна грошова оцінка якої складає 84 840 грн. 72 коп. / т. 1, а. с. 14 - 17 /.

Відповідно до п. 9 Договору, орендна плати вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % відсотків від нормативної грошової оцінки. За згодою сторін у будь - якій формі / грошовій, натуральній або відробітковій / частка та строки виплати якої зазначаються в окремій угоді, яка щорічно до початку чергового року оренди укладається між Орендодавцем та Орендарем і є додатком до даного Договору.

За правилами п. 11 Орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня.

Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:019:0026, власником якої є ОСОБА_1 , зареєстровано 28 жовтня 2014 року / т. 1, а. с. 22 - 23, 71 /.

Додатковою угодою від 10 липня 2016 року до договору оренди землі від 04 липня 2014 року, п. 9 Договору викладено у наступній редакції: « Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Сторони можуть домовитись про виплату орендної плати у натуральному вигляді або відробітковій формі »./ т. 1, а. с. 69 /.

На виконання п. 23 Договору, 15 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 підписала письмову згоду / т. 2, а. с. 2 /.

Вказані зміни зареєстровані 11 грудня 2018 року, що слідує з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права / т. 1, а. с. 70 /.

У 2017 року ОСОБА_1 зверталася до ПП « Агроекологія » з заявою про видачу їй орендної плати в грошовій формі з розрахунку 7 % від вартості земельної ділянки, наданої в оренду / т. 1, а. с. 61 /.

Будь - яких інших угод на виконання умов Договору про оренду землі ОСОБА_1 з ПП « Агроекологія » не підписувала.

Оскільки, починаючи з 2013 року орендна плата виплачувалася за односторонньою ініціативою відповідача у непогодженій формі, із систематичною недоплатою, деякі роки залишені без виплати орендної плати, зважаючи на штучне збільшення строку дії договору оренди, позивач й звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Особа, яка вважає, що її права або інтереси порушені, може звернутися до суду за їх захистом лише в межах визначеного законодавством строку.

За правилами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки / ст. 257 ЦК України /.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні / сам факт порушення права /, так і суб`єктивні / особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення / чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Аналіз ст. 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення відповідного права можна було отримати раніше.

Згідно із ч.ч. 3 і 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Заперечуючи проти заявленого позову, представник відповідача - адвокат Мельников Д.О. заявив про пропуск позивачем строку позовної давності та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач з умовами спірного договору ознайомилась 02 липня 2019 року, що встановлено рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили 29 грудня 2021 року / т. 1, а. с. 64-68 /.

За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_1 звернулася до суду 01 червня 2022 року / т. 1, а. с. 1 /, тобто в межах визначеного законодавством загального строку позовної давності.

З огляду на наведене, суд аналізує докази надані відповідачем на підтвердження сплати орендної плати, починаючи з 2019 року.

Так, представником відповідача на підтвердження сплати орендної плати за 2019 року надано:

- копію відомостей на видачу орендної плати на земельну частку / пай / від 02 вересня 2019 року / т. 1, а. с. 56 /,

- копію списку згуртованих поштових переказів електронних та копія платіжного доручення від 17 грудня 2019 року № 5708 / т. 1, а. с. 57-58 /;

- копію договору про надання послуг з пересилання поштових переказів між ПП « Агроекологія » АТ Укрпошта від 11 вересня 2019 року / т. 1, а. с. 195 - 197 /.

Суд звертає увагу, що у графі « підпис » у відомості на видачу в рахунок орендної плати на земельну частку пай від 02 вересня 2019 року, підпис виконаний, нібито, позивачем нерозбірливо, що позбавляє можливості його ідентифікувати / т. 1, а. с. 56 /.

При цьому, представник позивача заперечує належність підпису ОСОБА_1 / т. 1, а. с. 56, зворот /.

Виплата орендної плати за 2020 рік, на думку представника відповідача, підтверджується:

- згуртованими поштовими переказами електронних та копією платіжного доручення № 12389 від 16 грудня 2020 року / т. 1, а. с. 54 /,

- актом наданих послуг між ПП « Агроекологія » та АТ Укрпошта протягом грудня 2020 року / т. 1, а. с. 198 /;

- актом наданих послуг між ПП « Агроекологія » та АТ Укрпошта протягом січня 2020 року / т. 1, а. с. 199 /;

Виплата орендної плати за 2021 року, на переконання представника відповідача, підтверджується:

- копією списку згрупованих поштових переказів електронних та копією платіжного доручення № 8415 від 18 листопада 2021 року / т. 1, а. с. 72 /;

- копією списку згрупованих поштових переказів електронних та копією платіжного доручення № 9153 від 29 грудня 2021 року / т. 1, а. с. 73 /;

- актом наданих послуг між ПП « Агроекологія » та АТ Укрпошта протягом листопада 2021 року / т. 1, а. с. 200 /.

Проаналізувавши зміст згуртованих відомостей та згрупованих поштових відправлень, які не містять в собі посилання на календарну дату їх формування, на які посилається представник відповідача, як на доказ належної виплати позивачу орендної плати, суд вважає вказані документи не є належним, допустимим та достатнім доказом для підтвердження сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим :00:019:0026 за Договором оренди землі від 04 липня 2012 року, оскільки не містять в собі відомостей, яка саме господарська операція здійснювалась і чи здійснилася вона взагалі, за яким Договором чи на яких правових підставах. Вказані документи не підтверджують зміну майнового стану Орендаря.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», необхідними умовами, щоб дія чи подія вважалася господарською операцією та була відображена в бухгалтерському обліку, є: факт, що вона спричиняє зміну в активах і пасивах, тобто балансі підприємства; вона має відображення у первинних документах.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ст. 9 вказаного Закону та пунктом 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від № 88, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

При цьому, належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі.

Відповідь ГУ ДПС у Полтавській області № 9386/5/16-31-19-02-21 від 30 серпня 2022 року / т. 2, а. с. 5 /, як самостійний доказ без наявності підписаних орендодавцем видаткових касових ордерів на виплату готівкою та видаткових накладних на виплату в натуральній формі не є підтвердженням виплати орендної плати.

Цей лист, на думку суду, є підтвердженням виключно того, що ПП « Агроекологія » на вимогу податкового кодексу України, як податковий агент, декларувало сплату податків. Вказаний доказ не може свідчити про те, що орендна плата фактично сплачувалася на користь орендаря у належній сумі та формі чи взагалі сплачувалася.

Акти наданих послуг між ПП « Агроекологія » та АТ Укрпошта взагалі не має ніякого доказового значення при вирішенні даного спору, оскільки підтверджують наявність факту договірних відносин між відповідачем та АТ Укрпошта.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 78,79 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Виплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, систематичне невиконання якої є підставою для його розірвання, оскільки орендодавець не отримав того, на що він розраховував при укладенні договору.

З огляду на правову природу орендної плати як обов`язкової та визначальної для правової природи договору оренди земельної ділянки умови, оренда плата не може бути змінена на інші платежі і врахування орендної плати, як платежу у інших зобов`язальних правовідносинах між тими самими сторонами може бути лише на підставі інших погоджених сторонами правочинів та договорів, зокрема, додаткового договору до договору оренди або змін до існуючого договору оренди, тощо.

Будь - яких додаткових умов щодо зміни умов виплати орендної плати з 2019 по момент звернення до суду з позовом між позивачем та ПП « Агроекологія » не укладалося.

За правилами п. 12 Договору, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Таким чином, відповідач не надав суду доказів того, що ПП « Агроекологія» здійснювало дії щодо належного виконання договору оренди землі щодо сплати орендної плати за 2019-2021 роки допустило систематичне істотне порушення умов договору оренди, а саме несплату орендної плати.

Щодо штучного збільшення строку договору та порушення істотної умови договору оренди та наявність підстав для розірвання згідно з ст. 651 ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

У пункті «ї» частини першої статті 211 ЗК України передбачено, що порушенням земельного законодавства є, зокрема, ухилення від державної реєстрації земельних ділянок.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно із ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з таким позовом та з такими позовними вимогами у разі, якщо є об`єктивні обставини, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що орендодавець розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки.

«Метою укладення будь-якого цивільного правочину є отримання певних правових наслідків через реалізацію сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Орендодавець є більш вразливою стороною у договорі, ніж орендар, та не має правового захисту своїх прав власності у разі неналежного виконання орендарем свого обов`язку з державної реєстрації договору оренди та, як наслідок, протиправного збільшення строку оренди.

Обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди покладено на орендаря.

За таких обставин, суд вважає, що дії відповідача щодо тривалого (протягом трьох років) не проведення державної реєстрації оскаржуваного договору оренди землі свідчать про істотне порушення умов договору, що призвело до фактичного продовження терміну оренди земельної ділянки, належної позивачу на праві власності, на більше ніж три роки поза волею орендодавця, внаслідок чого позивачка значною мірою була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Такі дії відповідача призвели до штучного збільшення строку дії договору без урахування волевиявлення орендодавця та фактично створили умови, за яких строк дії договору збільшився з 25 років, визначених умовами договору, до 27 років.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з ч.ч. 2 і 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах…»

Крім того, суд бере до уваги, що представником відповідача на надано суду доказів щодо вчинення ПП « Агроекологія » всіх необхідних дій для вчасної реєстрації договору, яка б не позбавляла позивача права розраховувати на те, чим вона керувалась при укладенні договору на конкретний строк.

Питання судових витрат, що складаються з сплати судового збору / т. 1, а. с. 10 /, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 5, 141, 265, 268, 273, 280 - 284, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства « Агроекологія » про розірвання договору оренди земельної ділянки, - задовольнити.

Договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:019:0026, який 04 липня 2012 року укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством « Агроекологія », - розірвати.

Стягнути з Приватного підприємства « Агроекологія », адреса місця знаходження: Полтавська область, Миргородський район, с. Михайлики, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено через Шишацький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 20 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя: