РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/20024/21

Провадження № 22-ц/4815/1003/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року у складі судді Харечка С. П., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення складено 15 червня 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні квартирою та зобов`язання утриматися від вчинення дій. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що зазначає, що він є власником 1/7 частини у спільній частковій власності на майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласниками квартири також є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . У цій квартирі він проживає разом з дружиною, ОСОБА_6 , та малолітніми доньками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Малолітні доньки зареєстровані у квартирі. Відповідач ОСОБА_2 , проживаючи в цій же квартирі створює перешкоди позивачу та його сім`ї у здійсненні права користування та розпоряджання майном, що виражається в порушенні норм моралі та громадського порядку та являється неприйнятним для співіснування осіб на одній території; встановлює на власний розсуд замки у міжкімнатних дверях у спільних приміщеннях, що робить не можливим використання приміщення іншими особами, що проживають в квартирі; палить цигарки всередині квартири, що негативно впливає на здоров`я позивача, його дружини та малолітніх дітей. Зазначав, що звертався до відповідача з проханням не курити та не розпивати алкогольні напої в приміщенні, оскільки через такі дії його малолітні діти змушені дихати цигарковим димом та бути свідками антисоціальної поведінки, ОСОБА_2 не взяв до уваги зауваження позивача та встановив дверні замки до спільних кімнат. Внаслідок неправомірних дій ні в позивача, ні в членів його родини не було доступу до спільних кімнат та балконів в квартирі, що спричинило незручності та конфлікт. За вчинення насильства в сім`ї відповідача притягнуто судом до адміністративної відповідальності, однак він продовжує чинити перешкоди в користуванні квартирою та погрожувати, що змінить замки на вхідних дверях і не впустить ні позивача, ні членів його сім`ї. Крім того, до ОСОБА_2 приходять гості, друзі з вираженою антисоціальною поведінкою, які разом з ним палять в приміщенні та розпивають алкогольні напої, і більше того, відповідач передає стороннім особам ключі від спільної квартири, які на власний розсуд користуються їхнім майном. Зазначає, що ОСОБА_2 не повідомив позивача та здійснював неодноразово ремонтні роботи в квартирі щодо переобладнання комунальних комунікацій: замінював проводку постачання електроенергії та замінював елементи системи водопостачання, не маючи при відповідної освіти чи кваліфікації для здійснення подібних робіт. Зазначав, що така поведінка відповідача є небезпечною, адже втручання в роботу електричних мереж та санітарно-технічного обладнання може призвести до погіршення їхньої роботи та створить перешкоди у їхньому користуванні., та від подібних непрофесійних дій може постраждати як сам відповідач, так і жителі сусідніх квартир. З наведених підстав просив суд усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом покладення на ОСОБА_2 зобов`язання забезпечити безперешкодний доступ та надання ОСОБА_1 можливості користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 встановлювати та змінювати замки до спільних приміщень, вхідних дверей та надавати ключі стороннім особам від квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 під час користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , у часовий проміжок від 22:00 год. до 08:00 год. за Київським часом та у вихідні і святкові дні цілодобово, голосно кричати, користуватися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами, що створюють побутовий шум, якщо ці дії перевищують встановлений санітарними нормами шум у 30 дБА; заборонити ОСОБА_2 паління цигарок та використання інших шкідливих речовин в приміщеннях квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 втручатися у електричне, сантехнічне та інше обладнання загального користування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу співвласників.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване відсутністю належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1 чи його сім`ї у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , в розумінні заявлених позивачем позовних вимог, у зв`язку з чим вони не підлягають до задоволення.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на помилковість висновку місцевого суду про відмову у позові та пояснює, що суд безпідставно критично оцінив показання свідка ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що цей свідок є дружиною позивача. Покликається на ч.1 ст. 69 ЦПК України, яка передбачає, що свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Зазначає, що у судовому засіданні, яке відбулось 14 червня 2023 року, свідок ОСОБА_6 показала, що проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом із чоловіком ОСОБА_1 та дітьми, а також пояснила, що ОСОБА_2 чинить такі перешкоди для сім`ї для дітей, які психологічно витримати неможливо, наприклад, вжив заходів щодо відключення газу в квартирі, що унеможливило користуватися ним, а також приготування їжі, замінив замки до міжкімнатних та вхідних дверей, передавав ключі від квартири стороннім особам,в нічний час вживає алкогольні напої, поводить себе аморально в квартирі, палить тютюн, погрожує. Звертає увагу на те, що у оскаржуваному рішенні не відображено та не надано належної правової оцінки показанням свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні пояснив, що бував у вищезазначеній квартирі і є хрещеним батьком середньої дитини позивача ОСОБА_11 ., і який показав, що знає відповідача, котрий рідко буває в спірній квартирі, однак коли приходить, то створює конфлікти, при яких він сам був присутній і бачив вплив негативної поведінки на дітей, зокрема на дочку позивача ОСОБА_11 , котра плакала, трусилася і сказала, що їй страшно. Вказує, що третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні 02 березня 2023 року визнала, що вона та інші співвласники перестали давати кошти на комунальні платежі, а також визнала факт заміни газової плити відповідачем з метою вчинення перешкод позивачу. Стверджує, що відповідач ОСОБА_2 особисто визнав проведення робіт у квартирі та у підтвердження тієї обставини, що він може виконувати ремонтні роботи, надав договори підряду та субпідряду виконаних послуг з будівельної організації, однак ці договори не доводять рівня кваліфікації відповідача та не можуть бути визнані належним, допустимим доказом його кваліфікованості. Акцентує увагу на тому, що актом обстеження ОСББ «Князя Володимира 36» від 08 червня 2022 року щодо спірної квартири виявлено наступні обставини: невідомими комісії особами спричинено погіршення санітарно-побутових умов для проживання багатодітної сім`ї; від`єднанні труби газопостачання та водопостачання в кухні; двері трьох кімнат закриті; місця загального користування захаращені. Заперечує висновок суду про те, що між співвласниками закріплено порядок користування кімнат, який був встановлений їхніми батьками, оскільки доказів встановлення такого порядку немає, а тому зазначена обставина встановлена судом на підставі припущень. Додає, що при цьому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. Покликаючись на положення ст..391 ЦК України, за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а також стверджуючи, що факти створення перешкод відповідачем у користуванні власністю позивача, порушення відповідачем правил співжиття, антигромадської поведінки відповідача, систематичне руйнування та псування ним житлових приміщень, використання їх не за призначенням, доведені, просив апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також покласти на відповідача судові витрати.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 адвокат Блащук Тетяна Володимирівна вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що учасники справи є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №272410966 від 30 серпня 2021 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано спільну сумісну часткову власність за ОСОБА_1 1/7, ОСОБА_2 3/7, ОСОБА_3 3/7, ОСОБА_5 3/7, ОСОБА_4 3/7.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/3695/21 від 30 березня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. Зі змісту постанови вбачається, що 10 лютого 2021 року близько 21 год. 20 хв. гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї відносно свого брата ОСОБА_1 , ображав нецензурною лайкою, штовхав, провокуючи на конфлікт.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/3693/21 від 25 лютого 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП, провадження у справі закрито, обмежено усним зауваженням. Зі змісту постанови вбачається, що 10 лютого 2021 року ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї відносно свого брата ОСОБА_2 , а саме вчинив моральний тиск, виганяв з квартири.

Зазначені судові рішення вказують на те, що 10.02.2021 року в квартирі, яка є спільною частковою власністю сторін, між позивачем та відповідачем виник конфлікт, в результаті якого було відкрито адміністративні провадження та за результатами їх розгляду ухвалені судові рішення.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вказував, що відповідач, ОСОБА_2 , чинить йому та його сім`ї перешкоди у користуванні квартирою, що виражається в порушенні норм моралі та громадського порядку та є неприйнятним для співіснування осіб на одній території та просив суд усунути ці перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом покладення на ОСОБА_2 зобов`язання забезпечити безперешкодний доступ та надання можливості користування квартирою, заборонити йому встановлювати та змінювати замки до спільних приміщень, вхідних дверей та надавати ключі стороннім особам від квартири заборонити голосно кричати, користуватися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами, що створюють побутовий шум, заборонити у паління цигарок та використання інших шкідливих речовин в приміщеннях квартири, заборонити втручатися у електричне, сантехнічне та інше обладнання загального користування квартири без дозволу співвласників.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 309/2477/16-ц.

З метою встановлення істини у справі судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . У апеляційній скарзі позивач вказує на неправильну оцінку судом їхніх показань.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_6 суд взяв до уваги, що вона є дружиною позивача, проживає у спірному помешканні разом з ним та їхніми дітьми, а відтак є заінтересованою особою у розгляді справи та, зокрема, задоволенні позовних вимог свого чоловіка.

Надаючи оцінку показанням свідка ОСОБА_10 , який є кумом позивача, суд врахував, що його пояснення в судовому засіданні були надані зі слів інших осіб, здебільшого, зі слів позивача ОСОБА_1 .

Суд, будучи безстороннім та неупередженим під час ухвалення оскаржуваного рішення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

Покликання апелянта на те, що відповідачем здійснено самовільне відключення газопостачання квартири та демонтовано газову плиту з метою перешкодити позивачу та його сім`ї використовувати ту для готування їжі, а також без належних умінь та знань здійснено втручання в електромережу, то вони апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать доказам у справі.

Так, згідно акту на відключення від газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури від 24.06.2022 року, складеного за участю представника АТ «Рівнегаз» та представника споживача ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , подача природного газу на ПГ припинена 24.06.2022 року у зв`язку з перебуванням ПГ в аварійному стані.

Матеріали справи не містять жодних актів чи приписів з приводу незаконного втручання ОСОБА_2 в електромережу, газопостачання та систему водопостачання квартири, а відтак відповідні посилання апеляційної скарги судом оцінюються критично.

Як вбачається із акту обстеження ОСББ «Князя Володимира, 36» за адресою: АДРЕСА_1 , комісія в складі голови правління Яцук В. Д. та членів комісії ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 провели обстеження умов сім`ї ОСОБА_1 , в ході якого виявлено наступне: невідомими комісії особами спричинено погіршення санітарно-побутових умов для проживання багатодітної сім`ї; від`єднанні труби газопостачання та водопостачання в кухні; під час обстеження 3 кімнати були закриті; захаращені місця загального користування.

Зазначені в акті обстеження побутових умов обставини не є доказом того, що погіршення санітарно-побутових умов проживання у спірній квартирі спричинене саме відповідачем ОСОБА_2 та не є доказом, що саме він чинить перешкоди позивачу та його сім`ї у користуванні помешканням.

Матеріали справи містять відповідь ГУНП в Рівненській області №30Аз/200/01/2022 від 04.01.2022 року, з якої вбачається, що за обліками ІТС ІПНП України в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області наявна інформація про те, що 30.07.2017 року надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 29.07.2017 року по місцю проживання брат вчиняв психологічне насильство.

З відповіді ГУНП в Рівненській області №11/145АЗ від 06.09.2022р. вбачається, що в РУП ГУНП в Рівненській області зареєстровано заяви ОСОБА_1 про те, що 02.12.2016 р. його брат ОСОБА_2 систематично погрожував йому фізичною розправою; 22.02.2017 року про те, що 15.02.2017 року вчиняв дебош; 06.08.2022 про те, що його брат ОСОБА_2 прийшов в стані алкогольного сп`яніння та вчиняє дебош.

Покликання апеляційної скарги на безпідставність висновку місцевого суду про те, що між учасниками справи склався порядок користування спільною квартирою та порядок користування кімнатами, апеляційним судом не можуть братися до уваги як підстава для скасування рішення, оскільки в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 пояснили, що за життя батьків між дітьми були закріплені кімнати в квартирі, після смерті батьків почалися конфлікти між позивачем, який проживає в квартирі з дружиною та трьома дітьми, та іншими співвласниками з питань порядку користування квартирою, а позивачем, у свою чергу, не надано доказів на спростування цих пояснень.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.