1Справа № 335/4396/23 2/335/1842/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участі секретаря судового засідання Савченко О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Лелікова Сергія Олеговича до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності та визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката Лелікова С.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності та визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що 20.06.1998 ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу було зареєстровано на Запорізькій універсальній товарній біржі «Капітал-Центр» (далі ЗУТБ «Капітал-Центр») на виконання біржового контракту № Н-390 від 20.06.1998, реєстраційний номер договору № Н-390. Право власності позивача на вказану квартиру було зареєстроване у встановленому порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.06.2019. Проте, після цього у 2021 році ОСОБА_2 втратила вищезазначений договір купівлі-продажу. Відновити чи отримати дублікат договору немає можливості, про що зазначено у відповіді ТОВ «Капітал Сервіс 97», яке є зберігачем документів ЗУТБ «Капітал-Центр». Про втрату вказаного договору позивач опублікував оголошення у газеті «Запорізька Січ», випуск № 64 (7148) від 16.12.2021.

З наведених підстав просив визнати дійсним договір, укладений 20.06.1998 між продавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_2 купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , який було зареєстровано на ЗУТБ «Капітал-Центр» на виконання біржового контракту № Н-390 від 20.06.1998, реєстраційний номер договору № Н-390, та визнати за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру (а.с. 29).

Відповідач ОСОБА_5 в особі представника адвоката Приладишевої Н.Г. подав клопотання, в якому зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.

Від інших відповідачів заяви по суті справи не надходили.

Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.

Ухвалою судді від 24.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі із розглядом в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання на 27.06.2023 на 15:00 год., встановлено строки для подання заяв по суті справи учасникам процесу (а.с. 45).

09.08.2023 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, яке було задоволено судом під час підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 11.09.2023 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 12.10.2023 на 14:00 год.

У судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду свого представника.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від відповідача ОСОБА_5 в особі представника адвоката Приладишевої Н.Г. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин та враховуючи приписи ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та зміст спірних правовідносин.

20.06.1998 між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 як Продавцями та ОСОБА_6 як Покупцем було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір укладений на ЗУТБ «Капітал-Центр», та зареєстрований на біржі за № Н-390 від 20.06.1998. Копія договору наявна у матеріалах справи (а.с. 11).

Судом встановлено, що оригінал вказаного Договору позивачем було втрачено, та отримати дублікат вищезазначеного договору не виявляється можливим, оскільки у зв`язку зі змінами у законодавстві діяльність біржі припинено у 2001 році, на підтвердження чого ТОВ «Капітал-Сервіс 97», яке є зберігачем архівних документів ЗУТБ «Капітал-Центр», надало позивачеві відповідь за № 08 від 12.07.2022 на її звернення щодо видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири (а.с. 12).

Аналогічну інформацію надано ТОВ «Капітал Сервіс 97» листом за вих. № 1 від 01.05.2023 на адвокатський запит представника позивача від 25.04.2023 № 103 (а.с. 13, 14).

Відповідно до листа ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 08.12.2021 № 11045, позивачеві надано копію вищезазначеного договору з інвентаризаційної справи (а.с. 15, 16).

Відповідно до копії технічного паспорту, за даними ТОВ «ЗМБТІ» станом на 01.01.2013, право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (а.с. 2122).

13.06.2019 право власності позивача ОСОБА_2 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі вищезазначеного договору (а.с. 2425).

Позивачем у газеті «Запорізька Січ», випуск № 64 (7148) від 16.12.2021, розміщено оголошення про втрату оригіналу вищезазначеного договору купівлі-продажу.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Статтею 5 ЦК України встановлено дію актів цивільного законодавства у часі. Так, відповідно до зазначеної норми права акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

На час виникнення спірних правовідносин, а саме на час укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири, що є предметом позову, діяв Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 року. Отже, до спірних правовідносин, враховуючи положення дії актів цивільного законодавства у часі, суд одночасно застосовує норми саме ЦК УРСР в редакції 1963 року і положення ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції 2004 року визначено, що до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності ЦК України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Згідно із застереженнями, що містяться у ст. 5 ЦК України і п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Так, положеннями ст. 42 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної).

У письмовій формі повинні укладатися угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у ст. 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми (п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 44 ЦК УРСР).

Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі.

Невиконання цих вимог мало наслідком недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР.

Діяльність діючих на час укладення договору бірж, які реєстрували угоди з нерухомістю, регулювалася Законом України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 № 1957-ХІІ. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» правочини, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Тобто, ОСОБА_2 , як добросовісний учасник цивільних правовідносин, виконала угоду, стала власником вказаного житлового приміщення (квартири), право власності на яке було зареєстровано ТОВ «Запорізьке міжміське БТІ» в порядку чинного на той час законодавства, а також 13.06.2019 право власності позивача ОСОБА_2 було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом із тим, як зазначає позивач, у 2021 році, тобто після проведення державної реєстрації права власності на квартиру, вказаний договір купівлі-продажу був втрачений, і позивач позбавлена можливості одержати його дублікат через зміни, які відбулись у чинному законодавстві.

З метою укладення договору довічного утримання позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., однак отримала відповідь від 02.08.2023 № 972/01-16 про неможливість вчинення даної нотаріальної дії у зв`язку з необхідністю надання оригіналу документа, що посвідчує право власності.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У даному випадку право власності позивача, як і дійсність договору купівлі-продажу, на підставі якого виникло право власності позивача на квартиру, ніким не оспорюється. У той же час, позивачем втрачено документ, що засвідчує її право власності на квартиру, і можливість отримання дублікату цього документа відсутня, чим порушуються права позивача, зокрема на розпорядження належним їй майном.

Докази ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири матеріали цієї справи не містять. Окрім того, як зазначено судом вище, за вимогами чинного на час укладення договору законодавства, нотаріальне посвідчення договору не вимагалось. Тому у даному випадку відсутні законні підстави для застосування положень ст. 220 ЦК України, на які посилається позивач у позові.

Відтак, у даному випадку відсутні підстави для визнання дійсною вказаної біржової угоди, а наявні підстави, визначені ст. 392 ЦК України, для визнання за позивачем права власності на квартиру.

За таких обставин, позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню шляхом визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач не порушує питання про стягнення з відповідачів на її користь судових витрат, а тому дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 7680, 89, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 в особі представника адвоката Лелікова Сергія Олеговича до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності та визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12 жовтня 2023 року.

Рішення складено в повному обсязі 20 жовтня 2023 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач-1 ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач-2 ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач-3 ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя А.В. Шалагінова