Ухвала

10 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 127/15608/22

провадження № 61-14324ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_3 , на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Альянс Україна», треті особи: ОСОБА_4 , Тиврівський відділ Державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного Міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу.

Касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду, оскільки не у повній мірі відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржених судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 161/6253/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17; у постановах Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 року у справі № 3-43гс12, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-109цс14.

Разом з тим, зміст доводів касаційної скарги в цій частині свідчить, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 161/6253/15-ц; у постановах Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 року у справі № 3-43гс12, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-109цс14, на які заявник посилається у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин в справі, що переглядається.

При цьому не може бути підставою для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України посилання на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, оскільки Велика Палата Верховного Суду 29 червня 2021 року за наслідками розгляду справи № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20) відступила від вказаної правової позиції, на яку є посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

З огляду на викладене, посилання заявника на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України), не є самостійною підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки заявлена у касаційній скарзі підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, не визнана обґрунтованою.

Ураховуючи наведене, заявникові необхідно подати до Верховного Суду підписану касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2023 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков