Житомирський апеляційний суд
Справа №275/666/22 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л.І.
Категорія 40 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Микитюк О.Ю., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №275/666/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 , про визнання іпотеки такою, що припинена, зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру іпотеки,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Лівочки Л.І. у смт. Брусилові,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року позивачі звернулись з даним позовом, в якому просили визнати іпотеку, щодо нерухомого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 припиненою та зняти заборону на відчуження даного нерухомого майна, виключити записи про іпотеку за №137204 від 13 травня 2008 року з Державного реєстру іпотек та про обтяження №136866 від 13 травня 2008 року з Державного реєстру обтяжень.

Позов мотивований тим, що 13.05.2008 між ОСОБА_3 та АТ КБ "Приват Банк" було укладено кредитний договір №ZRCWGA00004376, відповідно до якого Банк надав останній кредит в сумі 100 000 гривень зі сплатою тіла кредиту та відсотків до 12.05. 2018. Того ж дня між АТ КБ " Приват Банк" та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки, відповідно до якого останній передав АТ КБ "Приват Банк" нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 в іпотеку, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № ZRCWGA00004376 від 13.05.2008.

Відповідно до п. 30 договору іпотеки, термін дії договору встановлено до повного виконання Іпотекодавцем зобов`язання за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

На підставі договору іпотеки до Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис про іпотеку за №137204 від 13.05.2008 та запис про обтяження №136866 від 13.05.2008 на нерухоме майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 виконала основне зобов`язання по даному кредитному договору, вказаний факт підтверджується тим, що термін дії кредитного договору сплив 12.05.2018 і будь-яких претензій зі сторони AT КБ "Приват Банк" до ОСОБА_3 не надійшло, а також підтверджується тим, що згідно рішення Верховного Суду від 30 червня 2021 року по цивільній справі № 275/204/17 в заявлених претензіях AT КБ "Приват Банк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було відмовлено.

У зв`язку з виконанням ОСОБА_3 зобов`язання по кредитному договору, ОСОБА_1 звернувся до AT КБ "Приват Банк" з заявою про отримання дозволу на зняття обтяжень з нерухомого майна. На що останній отримав відмову, тому змушений звернутися до суду.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2023 року позов задоволено повністю та вирішено питання стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалене рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалено воно було з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи. Грубе порушення місцевим судом основоположних засад та принципів здійснення правосуддя, є беззаперечною підставою для скасування рішення у даній справі повністю.

Зокрема, судом не взято до уваги ту обставину, що на момент ухвалення рішення кредитні зобов`язання не виконані у повному обсязі та існує заборгованість у позичальника ОСОБА_3 перед Банком.

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення дії договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору.

У поданому відзиві представник позивачів ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, враховуючи його обґрунтованість і законність.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Ляхов О.В. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення, які відповідають їй.

Позивачі та їх представник будучи повідомленими, у судове засідання не з`явилися.

Зважаючи та те, що представник позивачів ОСОБА_4 надіслав відзив на апеляційну скаргу, тому наявні підстави вважати, що він повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а відповідно до ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

На підставі ч.2 ст.372 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_3 виконала основне зобов`язання по кредитному договору і закінчився строк його дії.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є передчасним, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи убачається, що 13 травня 2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ZRCWGA00004376, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 104250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 12.05.2018.

У забезпечення зобов`язань за кредитним договором АТ КБ " ПриватБанк" та ОСОБА_1 13 травня 2018 року уклали договір іпотеки № ZRCWGA00004376 , згідно якому іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно -житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності.

Згідно витягу із Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, було внесено запис про іпотеку за №137204 від 13.05.2008 та запис про обтяження №136866 від 13.05.2008 на нерухоме майно- будинок АДРЕСА_1 .

Установлено, що у зв`язку із невиконанням зобов`язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, Банк починаючи з грудня 2013 року звертався до суду за захистом своїх прав, як до позичальника, так і до позивачів по даній справі. Наявні судові рішення про стягнення заборгованості не виконані.

За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (ч. 4 ст. 3 Закону України" Про іпотеку).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі:

- припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії Іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її;

- наявності інших підстав, передбачених цим законом.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення дії договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору. Таку правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 04.12.2013 по справі № 6-125цс13.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 361/7543/17 (провадження №14-546 цс19) також зроблено правовий висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобовязання боржника і припинення іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У силу вимог ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Позивачами не надано належних та допустимих доказів відсутності у позичальника заборгованості по кредитному договору та існування інших правових підстав для припинення договору іпотеки № ZRCWGA00004376 від 13.05.2008.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, у зв`язку з чим у відповідності до п. п. 1, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При таких обставинах із позивачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню в рівних долях з кожного по 2232,9 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в рівних долях, з кожного, по 2232,9 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 05 жовтня 2023 року.