Справа №461/4920/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

26 вересня 2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач ? ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_1 ),

представник позивача ? адвокат Осадчий Валерій Іванович

(79069, м. Львів, вул. Шевченка, 418/196; РНОКПП: НОМЕР_2 )

до

відповідач ? Кредитної спілки «Християнська злагода»

(79000, м. Львів, вул. Коцюбинського, 4, оф. № 2; )

про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Християнська злагода» у якому просить стягнути з відповідача 369678 грн. 32 коп., а саме інфляційних збитків 332202 грн. 96 коп., 3% річних 37475 грн. 36 коп.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що ОСОБА_1 є вкладником коштів у Кредитній спілці «Християнська злагода». 17 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок на строк 12 місяців до 17 жовтня 2009 року. Як стверджує позивач, спершу його внесок складав 15000 грн. 00 коп., що було еквівалентно 3024 грн. 19 коп. доларів США по курсу НБУ. Вже через місяць, 17 листопада 2008 року внесок було доповнено сумою у розмірі 50000 грн. 00 коп. Таким чином, за твердженням позивача, у сукупності членський внесок становить 65 000 грн. У договорі, укладеному між позивачем та відповідачем, під пунктами 2.3 і 2.6 вказано, що вкладнику повертається повна сума внеску після закінчення дії договору або внаслідок його розірвання. Як зауважує позивач, оскільки між ним та КС «Християнська злагода» договір було розірвано, то вкладнику повертається повна сума внеску після такого розірвання, однак суму вкладу повернуто не було. Відтак, ОСОБА_1 був змушений звертатись до Галицького районного суду м. Львова, яким було видано судовий наказ від 29.05.2009 року про стягнення з КС «Християнська злагода» на користь позивача 88844 грн. 54 коп. боргу. На підставі виданого судового наказу, було відкрито виконавче провадження 08.10.2009 року. Однак, позивач стверджує, що на момент звернення до суду з даним позовом відповідачем суму боргу добровільно не повернуто, державною виконавчою службою не стягнуто. Так, КС «Християнська злагода» прострочила виконання грошового зобов`язання на вимогу сплати суми боргу. Відтак, ОСОБА_1 вважає, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних виступають способом захисту його майнового права та інтересів. Позивач стверджує, що знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів спричинило йому матеріальні втрати, які підлягають відшкодуванню (інфляційні втрати). Окрім того, позивач вважає, що має право на отримання компенсації від відповідача за користування отриманими коштами (3% річних). ОСОБА_1 вважає, що розмір інфляційних збитків за період з 29.05.2009 року по 16.06.2023 року складає 332202 грн. 96 коп., 3 % річних за вказаний період становить 37475 грн. 36 коп.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.06.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні 25.07.2023 року, адвокат Осадчий В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, у подальшому подав заяву про слухання справи за його відсутності, згідно якої вимоги підтримує з мотивів наведених у позовній заяві.

26.09.2023 року учасники справи у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема у відповідності до ст. 128 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.

При цьому, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Угодою про зміну та доповнення договору про внесення термінового членського внеску № 07/10/08 від 17.10.2008 року між Кредитною спілкою «Християнська злагода» та ОСОБА_1 , було доповнено договір № 07/10/08 від 17.10.2008 року, виклавши його у такій редакції «п.1.3 Член КС довносить членський внесок у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.»

29.05.2009 року Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ за вимогою про стягнення з КС «Християнська злагода» на користь ОСОБА_1 88844 грн. 54 коп. заборгованості, відповідно до укладеного договору про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок №07/10.08 від 17.10.2008 року, а також 43 грн. 75 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивач вважає, що КС «Християнська злагода» прострочила виконання грошового зобов`язання на вимогу сплати суми боргу, а відтак, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних виступають способом захисту його майнового права та інтересів. Стверджує, що знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів спричинило йому матеріальні втрати, які підлягають відшкодуванню (інфляційні втрати). Окрім того, позивач вважає, що має право на отримання компенсації від відповідача за користування отриманими коштами (3% річних). ОСОБА_1 вважає, що розмір інфляційних збитків за період з 29.05.2009 року по 16.06.2023 року складає 332202 грн. 96 коп., а 3 % річних за вказаний період становить 37475 грн. 36 коп.

Однак, суд не погоджується з вищенаведеними доводами позивача виходячи з нижченаведеного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626, 628, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковий до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст.ст.10, 23 Закону України «Про кредитні спілки», повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1061 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми вкладу відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1061 ЦК України, а за період після такого прострочення підлягають стягненню інфляційні втрати на суму боргу та три процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з видачею Галицьким районним судом м. Львова судового наказу про стягнення заборгованості у 2009 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутній договір про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок №07/10.08 від 17.10.2008 року, а наявна лише Угодою від 17.11.2008 року про зміну та доповнення договору про внесення термінового членського внеску № 07/10/08 від 17.10.2008 року, з якої не можливо встановити строк на який такий договір будо укладено, а також істотні умови укладення такого.

Також, позивач вказує, що на підставі вищезгаданого судового наказу, 08.10.2009 року було відкрито виконавче провадження, однак у матеріалах справи відсутні відомості про наявність постанови держаного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а також які дії було здійснено останнім у межах виконавчого провадження. Наведене, у свою чергу, ставить під сумнів те чи було пред`явлено згаданий судовий наказ до примусового виконання. Більше того, до позовної заяви не долучно жодного документу який би стосувався ходу виконавчого провадження.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому за відсутності відомостей щодо погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням, неможливо встановити дату, коли зобов`язання відповідача перед ОСОБА_1 за договором укладеним між ним та КС «Християнська злагода» припинилося або ж залишаються невиконаними.

Таким чином, суд не може взяти до уваги долучений до матеріалів справи розрахунок позивача, як належний доказ, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який згодом був продовжений відповідними Указами.

Отже, вимоги позивача про застосування ст.625 ЦК України заявлені за період, який стосується періоду дії в країні воєнного стану задоволенню не підлягають. Разом з тим, з наявного у матеріалах справи розрахунку встановлено, що позивачем не було враховано вищенаведену норму цивільного процесуального законодавства під час звернення до суду із даним позовом.

Практика суду касаційної інстанції стосується застосування відповідних положень законодавства за умови належного обґрунтування заявлених стороною до стягнення сум, а також представлення відповідних достатніх та допустимих доказів на підтвердження таких обставин. У даному випадку, як зазначено вище, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів для належного обґрунтування та доведення відповідних вимог, а тому ця практика не може бути застосована у даному конкретному випадку, за відсутності достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин наведених у позовній заяві.

Як зазначено вище, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Принцип змагальності створює необхідні умови для виявлення всіх обставин, що мають суттєве значення для справи, та винесення обґрунтованого рішення. Отже, цивільний процес по своїй суті є змаганням осіб у доведенні перед судом своєї позиції (наявності порушеного права чи інтересу, що потребує захисту, або його відсутності). Принцип змагальності передбачає, що учасники справи, якщо вони прагнуть отримати сприятливе рішення для себе чи осіб, на захист прав яких пред`явлений позов, зобов`язані повідомити всі суттєві для справи юридичні факти, пред`явити докази, здійснити інші процесуальні дії, що мають переконати суд у правоті цієї сторони. Сутність принципу змагальності полягає у тому, що кожна зі сторін пред`являє свої докази позивач в обґрунтування своїх вимог, відповідач в обґрунтування заперечень щодо них чи визнання вимог, а суд аналізує їх та робить свої висновки.

У цивільному судочинстві також діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (стаття 13 ЦПК України).

Підсумовуючи вищенаведене, на переконання суду, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів, які б свідчили про наявність законних підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», позивача було звільнено від сплати судового збору. Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, таким чином, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, витрати щодо сплати судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ? ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_1 ),

представник позивача ? адвокат Осадчий Валерій Іванович

(79069, м. Львів, вул. Шевченка, 418/196; РНОКПП: НОМЕР_2 )

відповідач ? Кредитної спілки «Християнська злагода»

(79000, м. Львів, вул. Коцюбинського, 4, оф. № 2; )

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький