КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Сакалош Б.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Шевченко Олександром Миколайовичем, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила розірвати шлюб, укладений між сторонами, та поділити набуте за час спільного проживання нерухоме майно.

30.06.2023 ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову, в якій просила:

накласти арешт на кв. АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 02.04.2004 та 1/3 частину кв. АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 12.09.2015, посвідченого ПН КМНО Соврас О.Ю. і зареєстрованого за № 1710.

заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, нотаріусам та іншим органам чи особам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на наступне нерухоме майно: кв. АДРЕСА_1 та 1/3 частину кв. АДРЕСА_2 .

Подану заяву обґрунтовувала тим, що кв. АДРЕСА_1 була придбана під час спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому на даний час не має за законом статусу спільної сумісної власності. Позивач проситиме суд визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю перед її наступним поділом, однак на теперішній час ніщо не заважає відповідачу відчужити цю квартиру без згоди позивача до вирішення даної справи по суті.

Що стосується кв. АДРЕСА_2 , то 1/3 частина вказаної квартири була придбана сторонами під час шлюбу, інші 2/3 частини належать відповідачу на праві особистої приватної власності, однак враховуючи розмір частки, на яку претендує позивач, відсутність реєстрації в квартирі неповнолітніх осіб, є підстави вважати, що вказана квартира також може бути відчужена відповідачем.

Вважає, що існує небезпека відчуження відповідачем спірного майна і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (а.с. 152-154).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.07.2023 заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Степаненко Г.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 02.04.2004 та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 12.09.2015, посвідченого ПН КМНО Соврас О.Ю. і зареєстрований у реєстрі за № 1710.

Заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, нотаріусам та іншим органам чи особам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на наступне нерухоме майно: кв. АДРЕСА_1 та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 (а.с. 167-169).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Вказує, що позивачем подавалось до суду першої інстанції декілька процесуальних документів, у яких позовні вимоги різняться не лише за змістом, а й за обсягом, що дає підстави для висновку про невизначеність позивачем зі змістом позовних вимог, що унеможливлює встановлення їх відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати.

Також, матеріали справи не містять доказів, а в ухвалі суду не наведено обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Окрім того, для вирішення питання щодо забезпечення позову, суд першої інстанції відновив зупинене провадження, однак, вчинення судом зазначених процесуальних дій не узгоджується з вимогами ст. 254 ЦПК України (а.с. 173-176).

08.08.2023 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачем зазначено обсяг майна, яке просив забезпечити, та надав суду документальне підтвердження того, що воно зареєстроване на праві власності за відповідачем, тому задоволення заяви про накладення арешту на те майно, що є предметом спору, повністю відповідає нормам ЦПК України.

Окрім того, у відповідності до ст. 149 ЦПК України, із заявою про забезпечення позову, позивач може звернутись на будь-якій стадії розгляду справи, і зупинення провадження не є перешкодою для цього. Більш того, зупинення провадження з підстав надання сторонам строку на примирення не є наслідком закриття провадження, тому твердження апелянта про порушення ст. 152 ЦПК України є безпідставним (а.с. 202а-206).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Шевченко О.М. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник Степаненко Г.О. заперечувала проти поданої апеляційної скарги та просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про право власності від 02.04.2004 ОСОБА_1 належить на праві приватної власності кв. АДРЕСА_1 .

Як зазначає ОСОБА_2 , сторони перебували з листопада 1997 року у цивільному шлюбі, а з 01.10.2004 - офіційно зареєстровано шлюб між сторонами. Отже, спірні квартири були придбано відповідачем у власність у період з 2004 року по 2015 рік, тобто, під час перебування подружжя у шлюбі.

Із наведеного вбачається, що у разі недобросовісної поведінки відповідача, подальша зміна власника спірного майна змусить позивача звертатись зі ще одним позовом, тому вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, є вимушеним, оскільки наявні обставини, які свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.

З огляду на предмет та підстави позову, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що заявлений представником позивача захід забезпечення позову шляхом накладення арешту взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Окрім того, слід звернути увагу на те, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Враховуючи ту обставину, що з моменту з`ясування обставин про поданий позов, відповідач має усі можливості відчужити належну йому нерухомість третім особам задля уникнення майнової відповідальності, що може призвести до ускладнення виконання рішення у цій справі, у разі задоволення позову, тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції діяв в межах норм діючого законодавства та постановив законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Шевченко Олександром Миколайовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 06 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома