Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року

м. Шаргород

Справа № 152/612/23

Провадження № 2/152/193/23

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

з участю

секретаря судового засідання - Шалавінської В.В.,

представника позивача

ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА» Благуна Б.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грушко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

I. Зміст позовних вимог. Стислий виклад позицій позивача та відповідача.

08.05.2023 ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» звернулося до Шаргородського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог позивач ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» зазначило, що 02.12.2021 о 20 годині 35 хвилин в с. Зінове Роменського району Сумської області, на території асфальтно-бетонного заводу, ОСОБА_1 керуючи навантажувачем «Doosan SD 310», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є АТ «КРЕДОБАНК» під час руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно, не скористався допомогою сторонніх осіб, здійснив наїзд на перешкоду припаркований автомобіль «MAN TGS 41.400», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗІНГ Україна» В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Автомобіль «MAN TGS 41.400», державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований, що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту № пл105987ак0ф від 17.08.2020, укладеним між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.02.2021 у справі №152/85/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

На час вчинення адміністративного правопорушення відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА». 28.07.2021 ОСОБА_1 звільнено з роботи за угодою сторін.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX2716491 від 08.02.2021 та умов договору страхування №пл105987ак0ф від 17.08.2020, розмір страхового відшкодування складає 75 115,06 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №KRM_APM-19 від 18.01.2021, виставленим ТОВ «Порше Лізинг Україна» - страховій компанії ПАТ «Страхова компанія «АРКС», вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 75 115,06 грн, які останнім було сплачено згідно платіжного доручення №749452 від 09.02.2021.

Рішенням Північно Західного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО НІМЕЦЬКЕ ПІДРИЄМТВО «АВТОСТРАДА» (після зміни назви ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА») на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» 75 115,06 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

Вказане рішення суду позивачем виконано, отже до позивача перейшло право вимоги на отримання компенсації матеріальної шкоди в порядку регресу з винуватця ДТП - відповідача по справі ОСОБА_1 .

Крім того судовим наказом від 22.11.2022 з позивача було стягнуто судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 3721, 50 грн., виконавчий збір в розмірі 7759,61 грн. та інші витрати в розмірі 300 грн.

Представник позивача ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА» Благун Р.М., який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства шкоду в порядку регресу в загальній сумі 90049,32 грн. та судові витрати в розмірі 2684 грн., посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Грушко Ж.В., яка приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги визнали частково посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем, спричинив шкоду Товариству при виконанні трудових обов`язків і підлягає притягненню до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі його середнього заробітку, поза як відсутні підстави, передбачені ст.134 КЗпП України для повної матеріальної відповідальності.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

18.05.2023 від генерального директора ТОВ «СП «АВТОСТРАДА» Демиденка В.І. до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 49 - 77).

12.06.2023 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.83- 90).

07.07.2023 від генерального директора ТОВ «СП «АВТОСТРАДА» Демиденка В.І. до суду надійшла заява про перейменування позивача (а.с.91 - 95).

07.07.2023 від представника позивача ТОВ « ГК «АВТОСТРАДА» Благуна Б.М. до суду надійшла заява про участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції (а.с.97 98).

Відповідач Короп 13.07.2023 подав письмову заяву про відкладання розгляду справи у зв`язку з лікуванням (а.с.104).

24.08.2023 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грушко Ж.В. до суду надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с. 115 119).

20.09.2023 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грушко Ж.В. до суду надійшли письмові пояснення (а.с. 129 - 133).

22.09.2023 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грушко Ж.В. до суду надійшло письмове клопотання про витребування та долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с.126 -128).

12.10.2023 від представника позивача ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» Благуна Б.М. до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових документів (а.с. 141 144).

19.10.2023 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грушко Ж.В. надійшли письмові пояснення та заява про долучення до справи письмових доказів (а.с.146 - 161).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 09.05.2023 позовну заяву ТОВ «СП «АВТОСТРАДА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишено без руху (а.с. 45 46).

Ухвалою суду від 11.07.2023 змінено назву позивача з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО НІМЕЦЬКЕ ПІДПРИЄМТСВО «АВТОСТРАДА» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА» (а.с.99).

Ухвалою суду від 11.07.2023 визначено участь представника позивача ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» Благуна Б.М. у розгляді справи в режимі відеоконференції (а.с.100 101).

Ухвалою суду від 18.05.2023 позовну заяву ТОВ «СП «АВТОСТРАДА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 18 липня 2023 року. Вказаною ухвалою суду відповідачам запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (т.1а.с. 78 - 79).

Ухвалою суду від 24.08.2023 визначено участь представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грушко Ж.В. у розгляді справи в режимі відеоконференції (а.с.120 - 121).

У судовому засіданні 19.10.2023 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, наданих представником позивача ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» Благуном Б.М. та письмових пояснень і доказів, наданих представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Грушко Ж.В.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

У цій справі суд встановив, що 02.12.2021 о 20 годині 35 хвилин в с. Зінове Роменського району Сумської області, на території асфальтно-бетонного заводу, ОСОБА_1 , керуючи навантажувачем «Doosan SD 310», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є АТ «КРЕДОБАНК» під час руху заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно, не скористався допомогою сторонніх осіб, здійснив наїзд на перешкоду припаркований автомобіль «MAN TGS 41.400», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗІНГ Україна». В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Під час скоєння вказаної ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО НІМЕЦЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АВТОСТРАДА» (а.с.62 63).

Автомобіль «MAN TGS 41.400», державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований, що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту за № пл105987ак0ф від 17.08.2020, укладеним між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.02.2021 у справі №152/85/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Постанова набрала законної сили 15.02.2021 (а.с.54 55).

Згідно з положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX2716491 від 08.02.2021 та умов договору страхування №пл105987ак0ф від 17.08.2020 розмір страхового відшкодування складає 75 115,06 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №KRM_APM-19 від 18.01.2021, виставленим ТОВ «Порше Лізинг Україна» - страховій компанії ПАТ «Страхова компанія «АРКС», вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 75 115,06 грн, які останнім було сплачено згідно платіжного доручення №749452 від 09.02.2021.

Рішенням Північно Західного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО НІМЕЦЬКЕ ПІДРИЄМТВО «АВТОСТРАДА» (після зміни назви ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА») на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» 75 115,06 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

Рішення набрало законної сили 01.11.2022 (а.с.62 - 67).

Вказаним рішенням встановлено, що ДТП сталася на території асфальтно-бетонного заводу при паркуванні водієм навантажувального транспортного засобу «Doosan SD 310», ОСОБА_1 на час її вчинення останній перебував у трудових відносинах з ТОВ «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО НІМЕЦЬКЕ ПІДРИЄМТВО «АВТОСТРАДА», факту незаконного керування ОСОБА_1 навантажувачем Doosan SD-310 не встановлено. Договір про повну матеріальну відповідальність між ТОВ «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО НІМЕЦЬКЕ ПІДРИЄМТВО «АВТОСТРАДА» та ОСОБА_1 не укладався.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскільки водія ОСОБА_1 , який керував навантажувачем «Doosan SD 310», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, при цьому ТОВ «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО НІМЕЦЬКЕ ПІДРИЄМТВО «АВТОСТРАДА», у відповідності до вимог ст.1172 ЦК України є відповідальною особою (як роботодавець) за завдані ОСОБА_1 збитки під час виконання ним своїх трудових обов`язків, то ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СК «АРКС» набуло право на відшкодування ТОВ «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО НІМЕЦЬКЕ ПІДРИЄМТВО «АВТОСТРАДА» витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу - автомобіля «MAN TGS 41.400», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 56 67).

За правилами ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо транспортної пригоди під час виконання трудових обов`язків є встановленою та не потребує доведенню.

Рішення Північно Західного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 позивачем виконано (а.с.68 - 76).

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» від 08.04.2010 наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні «Бендерський проти України» від 15.11.2007, в якому наголошується, що «право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції»; пп. 32 35 рішення від 07.03.2006 у справі «Донадзе проти Грузії»).

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст.ст. 81-89 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У справі, що розглядається встановлено, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія ОСОБА_1 , який на відповідній правовій підставі керував навантажувачем, відшкодована роботодавцем позивачем у даному цивільно правовому спорі - ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА».

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача, як водія, визнаного винним у ДТП, грошових коштів в розмірі 90049,32 грн в порядку регресу, у зв`язку із виплатою ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» страхового відшкодування потерпілій особі.

При цьому представник позивача ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА» Благун Б.М. наполягав на тому, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1191 ЦК України.

Згідно з частинами першою, третьою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зазначена норма, що регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

Згідно з частиною першою статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Матеріальна відповідальність працівників - це один з видів юридичної відповідальності, що виражається в обов`язку працівників покрити повністю або частково матеріальну шкоду, що була заподіяна з їх вини.

Згідно зі статтею 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

За статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у визначених випадках.

Отже, відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 жовтня 2018 року у справі № 199/6426/15-ц (провадження № 61-14201св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 463/4040/15-ц (провадження № 61-23441св18), від 22 квітня 2020 року у справі № 489/1902/18 (провадження № 61-282св19).

Згідно зі статтею 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

У справі, що розглядається позивачем ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» таких доказів на надано.

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів, поданих сторонами у підтвердження позовних вимог та у їх заперечення переконують суд, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Встановивши, що позивач здійснив відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 під час виконання ним трудових обов`язків, суд приходить до висновку про те, що ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» має право вимоги до відповідача. При цьому на ОСОБА_1 може бути покладена відповідальність з відшкодування шкоди лише в межах його середньомісячного заробітку, оскільки позивач не надав доказів та не навів обставин, передбачених статтею 134 КЗпП України, які б свідчили про наявність підстав для покладення на працівника повної матеріальної відповідальності.

Статтею 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Доводи представника позивача ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» Благуна Б.М. про те, що відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України Товариство має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача ОСОБА_1 в розмірі всієї суми виплаченого відшкодування, суд вважає помилковими, оскільки нормами трудового законодавства (статтею 132 КЗпП України) встановлено розмір матеріальної відповідальності працівника не більше його середнього місячного заробітку.

Як роз`яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за правилами статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Згідно зі статтею 130 КЗпП України не одержані або списані в дохід держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348), а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації).

У абз.3 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» ВСУ розяснив, що права регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

Згідно з довідками ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» від 29.08.2023 про середню заробітну плату в травні червні 2021 року, про фактично відпрацьований час роботи ОСОБА_1 від 19.10.2023, копії форми ОК -5 №56540/02221 13 від 02.06.2023 (а.с. 143, 150, 151 153), розрахунком середньої заробітної плати, проведеним представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Грушко Ж.В. встановлено, що середньомісячний заробіток ОСОБА_1 складає 18694,22 грн.

З визначеним розміром середньої заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 18694,22 грн, у судовому засіданні погодився і представник представвник позивача ТОВ «ГК «АВТОСТРАДА» Благун Б.М.

VІІ. Розподіл судових витрат

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до положень, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даній справі позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2684 грн., про що свідчать платіжні доручення № 874 від 02 травня 2023 року та №1017 від 11 травня 2023 року (а. с. 1, 50).

У пункті 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільній справі» роз`яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674 V1).

Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі пропорційно розміру задоволених позовних вимог 563,65 грн (21%).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 41, 55 Конституції України ст.ст. 3, 9, 15, 16, 22, 1166, 1172, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 3, 130, 132, 134, 138 КЗпП України Суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА» 18694 (вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні 22 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов`язків в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА» судовий збір в розмірі 563 (п`ятсот шістдесят три) гривні 65 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) cторін:

- позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГРУПА КОМПАНІЙ «АВТОСТРАДА», 21036 м. Вінниця вул. Праведників світу, будинок 4 а, кабінет 313, код ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 15.12.1997, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Вступна та резолютивна частини судового рішення проголошені 24 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська