Провадження № 22-ц/802/927/23 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою стягувача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплопостачання з ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою стягувача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ДКП «Луцьктепло» звернулося до суду із зазначеною заявою.

Покликалось на те, що між споживачем теплової енергії ОСОБА_1 та підприємством як теплопостачальною організацією 05 квітня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 3-182. У приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, споживач послуг ОСОБА_1 не виконувала умови вказаного договору своєчасно, не здійснювала оплату теплової енергії, то теплопостачальна організація ДКП «Луцьктепло» просила суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за теплову енергію у розмірі 21323 грн 68 коп. та відшкодувати понесені судові витрати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2023 року у видачі судового наказу відмовлено.

Вважаючи дану ухвалу суду першої інстанції незаконною, стягувач ДКП «Луцьктепло» подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у видачі судового наказу, помилково вважаючи, що стягувач ДКП «Луцьктепло», подаючи заяву про видачу судового наказу, порушив правила підсудності.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу ДКП «Луцьктепло», суд першої інстанції виходив з того, що останній заяву про видачу судового наказу подав до Луцького міськрайонного суду Волинської області з порушенням правил підсудності, оскільки боржник ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а саме в населеному пункті, на який не розповсюджується територіальна юрисдикція даного суду.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції неможна.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Положення про територіальну юрисдикцію (підсудність) справ врегульовано у розділі І в главі 2 параграф 3 ЦПК України.

Стаття 28 ЦПК України закріплює правила щодо підсудності справ за вибором позивача (альтернативна підсудність).

Відповідно частини восьмої статті 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно суб`єкту звернення до суду (позивачу, заявнику, скаржнику).

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за теплопостачання, заявник ДКП «Луцьктепло» зазначав, що заява подається за місцем виконання договору у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 28 ЦПК України, оскільки договори про постачання теплової енергії через їхню особливість, можуть виконуватись тільки у певному місці, а саме, за місцем підключення споживача теплової енергії до мережі.

З наявного в матеріалах справи договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 3-182 від 06 серпня 2014 року слідує, що місцем виконання цього договору є: АДРЕСА_1 , а саме місцезнаходженням приміщення, у яке подається теплова енергія.

Таким чином, звертаючись до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про видачу судового наказу, заявник скористався правом альтернативної підсудності, на що суд першої інстанції уваги не звернув та передчасно постановив ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що заява про видачу судового наказу за правилом передбаченої цивільним процесуальним законом альтернативної підсудності стягувачем ДКП «Луцьктепло» до боржника ОСОБА_1 може бути подана до Луцького міськрайонного суду Волинської області, територіальна юрисдикція якого розповсюджується на м. Луцьк, яке являється місцем виконання договору на постачання теплової енергії.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, як така, що прийнята ним з порушенням норм процесуального права і є помилковою, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до цього ж суду.

Керуючись статтями 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу стягувача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2023 року про відмову у видачі судового наказу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді