ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 жовтня 2023 року м. Чернівці

Справа № 726/1471/23

Провадження №22-ц/822/827/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Литвинюк І. М., Лисака І.Н., Перепелюк І.Б., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про витребування доказів у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 15 серпня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу. До апеляційної скарги долучено клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у Березівської міської ради Одеської області інформацію про чітку дату, число, місяць, рік періоду проживання ОСОБА_1 на території України за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначає, що зазначена інформація має суттєве значення у даній справі, оскільки є доказом того, що ОСОБА_1 з січня 1991 року по січень 2022 року проживав на території України. Наразі таку інформацію від Березівської міської ради Одеської області він отримати не може, оскільки 25 серпня 2023 року адвокатом був направлений адвокатський запит, проте відповідь не була отримана.

Колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.ч. 1, 4, 8 ст. 83 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 чи його представник до суду першої інстанції із зазначеним клопотанням не зверталися. Крім того, заявником не обґрунтовано поважні причини, що він не знав й не міг знати про їх існування під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Подання клопотання учасником справи, який бере участь у справі, в суді апеляційної інстанції про витребування доказів, які він без поважних причин не надав суду першої інстанції та відповідного клопотання до суду першої інстанції не подавав, виключає можливість їх витребування, прийняття і дослідження судом апеляційної інстанції та розцінюється як процесуальний недогляд або зловживання правом цієї особи.

Заявник в суді першої інстанції реалізував належні йому процесуальні права на власний розсуд та не навів у клопотанні поважних причин неподання клопотання про витребування таких доказів до суду першої інстанції у визначений законом строк.

Отже, клопотання про витребування доказів чи такі докази могли бути подані заявником під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та беручи до уваги наявну можливість подання клопотання про витребування доказів під час розгляду справи у суді першої інстанції, клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 83, 84, 126, 127, 260, 365, 367 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про витребування доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Литвинюк

І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк