Справа № 367/5330/17
Провадження №2/367/244/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі Мартинюк Н.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове), третя особа: Коцюбинська селищна рада Київської області про визнання права користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове) (далі Відповідач), треті особи: Коцюбинська селищна рада Київської області, про визнання права користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2002 році ОСОБА_1 під час проходження військової служби одержав від військової частини НОМЕР_1 на сім`ю у складі 3-х чоловік (він, дружина, дочка) квартиру номер 4 в одноповерховому цегляному будинку номер 8 військового містечка АДРЕСА_1 (далі - квартира) на території Коцюбинської селищної ради Київської області.

Розпорядчі документи командира військової частини НОМЕР_1 про надання позивачу ОСОБА_1 згаданої квартири весь час знаходилися у відповідальної особи цієї частини та на сьогодні не збереглися, оскільки згубилися під час її ліквідації. Позивач вважав, що це службове державне житло, яке закріплено за його сім`єю до моменту одержання нового житла згідно квартирної черги по КЕЧ в установленому чинним житловим законодавством порядку.

Всі намагання позивача відновити документи щодо надання цієї квартири бажаного результату не дали.

Будинок № 8 є складовою частиною військового містечка № НОМЕР_2 (далі - в/м НОМЕР_2 ) як і інші будинки цього містечка має електропостачання, пічне опалення та скріплений газ у балонах. Однак водопостачання та водовідведення й каналізація відсутні. Будинки в/м НОМЕР_2 в переважній більшості сирі та темні, в тому числі й будинок АДРЕСА_2 . За таких обставин, деякі військовослужбовці, які мали дітей, змушені були орендувати інше благоустроєне житло, поблизу місця несення військової служби. Це також було пов`язано з потребою забезпечити належні умови для нормального розвитку дітей. Із-за цього сім`я позивача також змушена була орендувати іншу квартиру в м. Києві.

Станом на 2005 рік у в/м НОМЕР_2 знаходилося всього 8 (вісім) житлових будинків, де було зареєстровано 44 сім`ї, в тому числі й сім`я позивача.

З 11 червня 2002 року по цей час позивачі постійно зареєстровані по в/м № НОМЕР_2 , що підтверджується відміткою в паспорті, довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 02.08.2016 р.

Після ліквідації в 2005 році військової частини НОМЕР_1 житлові будинки в/м НОМЕР_2 були передані Міністерством оборони України з балансу Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України на баланс Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункового) та закріплені за ним на праві господарського відання з утриманням за рахунок господарської діяльності відповідача.

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна Міністерства оборони України станом на 01 січня 2015 року балансоутримувачем 8-ми житлових будинків по АДРЕСА_3 (за такою адресою зараз будинки рахуються в Міністерстві оборони України) є відповідач. Зазначають, що квартира, де мешкають позивачі, знаходиться на балансі відповідача.

Власного житла на території України позивачі не мають і квартира, жилою площею 18 кв.м, загальною площею 30,0 кв.м, є єдиним житлом, яке визначено позивачами для місця свого проживання відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Конфлікти із сусідами по в/ АДРЕСА_1 у позивачів відсутні, так само як і відсутня заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг перед відповідачем.

На цей час ОСОБА_1 є полковником запасу, військовим пенсіонером, разом з своєю сім`єю він перебуває з 03 березня 1995 року на квартирному обліку в ЖК гарнізону м. Київ (Київському квартирно-експлуатаційному управлінні), а з 12 листопада 2008 року в пільговому списку по категорії «першочерговий» як інвалід війни.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати за позивачами право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

В судове засідання відповідач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, 14.06.2023 подали до суду клопотання про відкладення, в якому зазначили, що Центральне спеціалізоване будівельне управління не є належним відповідачем, оскільки відношення до спірного житлового приміщення не мають. Просили суд врахувати при розгляді справи обставину відсутності ЦСБУ на балансі, у власності, в господарському віданні чи оперативному управлінні житлового приміщення за адресою: кв. АДРЕСА_5 та відмовити в задоволенні позовних вимог заявлених до ЦСБУ, як таких, що заявлені до неналежного відповідача.

В судове засідання третя особа Коцюбинська селищна рада Київської області свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява від представника третьої особи про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 2003 році ОСОБА_1 під час проходження військової служби одержав від військової частини НОМЕР_1 на сім`ю у складі 3-х чоловік (він, дружина, дочка) квартиру номер 4 в одноповерховому цегляному будинку номер 8 військового містечка АДРЕСА_1 (далі - квартира) на території Коцюбинської селищної ради Київської області.

Розпорядчі документи командира військової частини НОМЕР_1 про надання позивачу ОСОБА_1 згаданої квартири весь час знаходилися у відповідальної особи цієї частини та на сьогодні не збереглися, оскільки згубилися під час її ліквідації.

З 11.06.2002 року по цей час позивачі зареєстровані по в/м № НОМЕР_2 , що підтверджується відмітками в паспортах, довідками про реєстрацію місця проживання осіб від 02.08.2016 р.

Після ліквідації в 2005 році військової частини НОМЕР_1 житлові будинки в/м НОМЕР_2 були передані Міністерством оборони України з балансу Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України на баланс Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункового) та закріплені за ним на праві господарського відання з утриманням за рахунок господарської діяльності відповідача.

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна Міністерства оборони України станом на 01 січня 2015 року балансоутримувачем 8 - ми житлових будинків по АДРЕСА_3 є відповідач, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державної власності щодо державного майна.

Отже, квартира, де мешкають позивачі, знаходиться на балансі відповідача, що підтверджується довідкою за формою № 3 від 16 березня 2017 року вих. №16/03-2, виданою Центральним спеціалізованим будівельним управлінням.

Позивач ОСОБА_1 є полковником запасу, є військовим пенсіонером, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 26.05.2009.

Разом з своєю сім`єю позивач ОСОБА_1 перебуває з 03 березня 1995 року на квартирному обліку в ЖК гарнізону м. Київ (Київському квартирно-експлуатаційному управлінні), а з 12.11.2008 року в пільговому списку по категорії «позачерговий» як інвалід війни, що підтверджується довідкою № 19829 від 06.04.2017 року.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, ст. 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 51 ЖК України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Згідно з ст. 52 ЖК України жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

За приписами статей 58, 61 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення...

Конституція України в статті 47 закріплює право кожної людини на житло. При цьому задекларовано, що держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадяни, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Аналогічну правову позицію про набуття особою права на жиле приміщення з моменту його законного надання, також було висловлено Верховним Судом України в своєму листі від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)».

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, судовому розгляду підлягають спори пов`язані з договором найму житлового приміщення, і зокрема, про визнання і втрату права на жиле приміщення.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Верховний Суд України в своєму листі від 01 квітня 2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» зазначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Отже, обраний такий спосіб захисту свого порушеного права, як визнання права користування жилим приміщенням, є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин з відповідачем та характеру самого порушеного права.

Згідно архівної довідки №179/1/6796 від 01.09.2023 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України вбачається, що в архівних документах юридична адреса в/ч НОМЕР_1 не зазначена. Згідно з історичним формуляром місце дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_6 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що місцезнаходження військового містечка № НОМЕР_2 , де розташоване спірне майно будинок АДРЕСА_7 , в якому зареєстровані позивачі знаходиться на території смт. Коцюбинське Київської області.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що спірне майно не перебуває на їх балансі, оскільки, листом Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України надано інформацію, що у складі військового містечка № НОМЕР_2 перебувають вісім житлових будинків, які знаходяться на бухгалтерському обліку відповідача.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 9, 51, 58, 61 ЖК України, п. 2 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, ст. ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268, 280, 282-283 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове), третя особа: Коцюбинська селищна рада Київської області про визнання права користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий