РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2023 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне їй спадкове майно, у тому числі і земельну ділянку площею 3,78 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

На випадок своє смерті ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений в.о. старости Устилузької міської ради Володимир-Волинського району ОСОБА_6 09.08.2018 року, згідно якого заповіла усе належне їй на день смерті майно своїм дітям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та онуку ОСОБА_3 у рівних долях. Даний заповіт змінено і відмінено не було.

Вказує, що позивач вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті матері, так як своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою по прийняття спадщини, а відповідачі в установлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини.

Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповідом у зв`язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 3,78 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області за заповітом, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 659724, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 13.09.2023 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Позивач у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у підготовче засідання також не з`явилися, подавши суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову.

Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що відповідачі визнають позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 мати позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , та баба відповідача ОСОБА_3 . Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається зокрема з права власності на земельну ділянку площею 3,78 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яке належало померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 659724.

За життя ОСОБА_5 залишила заповіт, який складений 09.08.2018 та посвідчений в.о. старости Устилузької міської ради Володимир-Волинського району ОСОБА_6 , зареєстрованого в реєстрі за № 6-41, згідно якого вона зробила таке розпорядження: все належне їй на день смерті майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповідає своїм донькам ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та онуку ОСОБА_3 сторонам у справі.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно довідки Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 20.02.2019 №190 після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли її діти ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та онук ОСОБА_3

29 березня 2019 року, тобто у визначений законом строк, позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_5 . Відповідачі відмовилися від прийняття спадщини, подавши нотаріусу відповідні заяви.

Отже, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5

24 липня 2023 року позивач звернулася до нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Проте, листом державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Ю.М. Хоми від 24.07.2023 позивачу було роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину не можлива, у зв`язку з відсутні правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно та запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом вищевказаного спадкового майна, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно, не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому її права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 142, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,78 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 659724, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформація про учасників:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована по АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .

Головуючий А.М. Лутай