Ухвала

19 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 757/23748/21

провадження № 61-10130св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альта Капітал»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Костинчук Павло Михайлович, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року у складі судді Матійчук Г. О. та постанову Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року у складі судді: Коцюрби О. П., Білич І. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позову та судових рішень судів попередніх інстанцій

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І. В., третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альта Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Альта Капітал»), про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності у Державному реєстрі речових прав та нерухоме майно, припинення права власності на квартиру, витребування квартири з чужого незаконного володіння та визнання права власності на квартиру.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14 вересня 2020 року між нею та ОСОБА_2 укладений договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. (далі - приватний нотаріус КМНО), зареєстрований у реєстрі за номером № 455, за умовами якого, ОСОБА_2 передав їй у власність грошові кошти в сумі 247 000,00 доларів США, які вона зобов`язалася повернути ОСОБА_2 готівкою в гривнях за курсом Національного банку України на день повернення у строк до 14 березня 2021 року.

14 вересня 2020 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики між нею та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Тверською І. В., зареєстрований у реєстрі за № 456.

Надалі предмет іпотеки відчужено на користь ОСОБА_3 шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тверською І. В., зареєстрованого у реєстрі за № 67, відповідно до якого ОСОБА_3 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач вважала, що відчуження майна відбулося незаконно, з порушенням її прав, як власника житла. Зокрема, право власності набуто відповідачем з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», з порушенням порядку здійснення звернення стягнення на майно. Вона не допускала жодних порушень договору позики та договору іпотеки, а прострочення виконання зобов`язань за договором позики виникло не з її вини, а з вини ОСОБА_2 , оскільки він відмовився від прийняття боргу. Ціна, за якою відбувалося відчуження квартири, нижче ринкової. Також вона не отримувала повідомлень щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, який укладено 26 березня 2021 року у м. Києві між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 26 березня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Тверською І. В., зареєстрований у реєстрі за № 67.

- скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Тверської І. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 березня 2021 року 16:01:39, індексний номер: 57401114;

- скасувати запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 26 березня 2021 року 18:20:53, номер: 41274324.

- витребувати від ОСОБА_3 з чужого незаконного володіння на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00;

- припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 26 березня 2021 року 18:20:53 41274324;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, ОСОБА_1 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач неналежним чином виконував свої обов`язки за основним зобов`язанням, тому ОСОБА_2 згідно з вимогами статті 33 Закону України «Про іпотеку» отримав право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Оспорюваний договір купівлі-продажу укладений відповідачами в порядку, визначеному чинним цивільним законодавством та Законом України «Про іпотеку», на підставі застереження, що міститься в іпотечному договорі, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України, відсутні правові підстави для визнання зазначеного договору недійсним.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє її представник адвокат Костинчук П. М., подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі заявниця зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21.

Також у касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень міститься послання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Заявниця зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: статей 77, 78, 79, 263 ЦПК України.

Крім того у касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме: місцевий суд розглянув справу за відсутності заявниці та її представника, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання (пункт 5 частина перша статті 411 ЦПК України).

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник адвокат Головченко І. О., подали відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на те, що ухвалюючи судові рішення, суди попередніх інстанцій перевірили матеріали справи, вирішили питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, встановлено чи є інші фактичні дані, які мають для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Костинчук П. М., на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року у цій справі та витребувано її матеріали.

У вересні 2023 року справа № 757/23748/21 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 389, 394, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альта Капітал», про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення приватного нотаріуса як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, припинення права власності на квартиру, витребування квартири з чужого незаконного володіння та визнання права власності на квартиру за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Костинчук Павло Михайлович, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року призначити до судового розгляду на 15 листопада 2023 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний