РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі Лавріненко Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 07.08.2023 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в якості повернення боргу в розмірі 566104 грн. Свої вимоги обґрунтовав наступним. Він тривалий час знайомий з відовідачем ОСОБА_2 , з яким у нього склались довірливі відносини. У липні 2020 року при зустрічі з відповідачем той йому повідомив, що вкрай потребує коштів та попросив у нього, позивача, в борг 9000 доларів США, що станом на 04.08.2023 року еквівалентно 329130 грн (за курсом один долар США становить 36,57 грн за курсом НБУ станом на 07.08.2023 року). Сторони обговорили умови, а саме про сплату ОСОБА_2 йому щомісячно двох відсотків від суми боргу та про повернення боргу на першу його вимогу. На прохання відповідача 29.07.2020 року він передав йому вказану суму, про що отримав відповідну розписку, у якій відповідач зобов`язався йому повернути борг з відсотками на його вимогу. Протягом майже трьох років відповідач не повернув йому як позичені кошти, так і відсотки згідно із зобов`язаннями, зазначеними в розписці, та при зустрічі з ним у травні місяці 2023 року він попередив відповідача, що йому негайно потрібно повернути борг з відсотками, інакше він буде вимушений звернутись до суду. На що відповідач пообіцяв повертати йому борг частинами, по 100-200 доларів США щомісячно, але упродовж останніх трьох місяців нічого не виплатив. Крім того, на його телефонні дзвінки він неодноразово обіцяв повернути кошти, але не тільки їх не повернув, а й почав ігнорувати його sms-повідомлення. 04.07.2023 року він надіслав відповідачу листа про повернення боргу: 1-й екземпляр за місцем його реєстрації і проживання та 2-й екземпляр за місцем його роботи. В результаті цього лист, направлений ним за місцем проживання відповідача, повернувся йому з відміткою, що адресат відсутній за даною адресою, а за місцем його роботи надійшло повідомлення про отримання листа за дорученням. Та після отримання його листа ОСОБА_2 передзвонив йому та сказав йому, що у нього зараз проблеми у сімейному житті, але він йому ще раз повідомив про необхідність повернення боргу і свій намір звертатися до суду, на що відповідач відповів, що це його право. Зауважив, що розмір боргу відповідача перед ним становить 566104 грн, що складається з 329130 грн самого боргу та 2% за кожний місяць (329130 грн х 2% х 36 місяців (з 29 липня 2020 року до 04 серпня 2023 року), які становлять 236974 грн (а.с.1-4).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.09.2023 року відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, зокрема з повідомленням відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

Сторони за їх належним викликом в судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав, а також додав до заяви оригінал письмової розписки від 29.07.2020 року.

Відповідач ОСОБА_2 причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву чи інших клопотань суду не представив.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що зі змісту письмової розписки від 29.07.2020 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав в борг у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9000 доларів США з виплатою двох відсотків в місяць, які зобов`язався повернути на вимогу разом із відсотками (а.с.7), оригінал якої позивач додатково надав суду до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до копії листа-вимоги від 03.07.2023 року, фіскальних чеків та рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення від 04.07.2023 року (а.с.9-11) позивач ОСОБА_1 вимагав від відповідача ОСОБА_2 повернути згідно розписки від 29.07.2023 року кошти в сумі 9000 доларів США з відсотками до 15.07.2023 року, з яких згідно рекомендованого повідомлення вказане поштове відправлення було вручено 05.07.2023 року за місцем роботи відповідача у Жмеринській міській раді.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному, ніким із сторін не оспорюються та містять відомості щодо заявлених позовних вимог.

У відповідності до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до вимог ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно положень ч.1,2 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до положень ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до змісту ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до поожень ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України)

Так, стороною позивача підставою своїх позовних вимог вказано обставини того, що його права позикодавця були порушені невиконанням відповідачем особистих зобов`язань за договором позики, укладеного шляхом написання розписки від 29.07.2020 року.

При цьому, відповідачем ОСОБА_2 не заперечено ні в який спосіб написання ним даної розписки на користь позивача ОСОБА_1 за фактом отримання ним у останнього у позику на строк до вимоги позичальника грошових коштів в сумі 9000 доларів США із сплатою відсотків в розмірі 2% на місяць.

Таким чином, на підставі представлених позивачем доказів, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 прострочив виконання взятого на себе обов`язку щодо повернення на вчинену вимогу позикодавця боргу, термін якого минув, позивачу ОСОБА_1 отриманих за договором позики від 29.07.2020 року грошових коштів, що складається з основної суми позики 9000 доларів США, що в еквіваленті станом на час розгляду справи, з урахуванням офіційного курсу 36,4507 грн за 1 долар США, встановленого НБУ станом на 18.10.2023 року, становить 328056,30 грн (9000 доларів США х 36,4507 грн), а також боргу за відсотками за заявлений позивачем період з 29.07.2020 року до 04.08.2023 року, який охоплює повних 36 місяців для нархування відсотків в розмірі 2% на місяць від основної суми позики.

При цьому, суд визнає необгрунтованим вказаний у позовній заяві розрахунок оспорюваної суми відсотків за користування коштами позики з огляду на довільне поширення позивачем на попередній період спірних правовідосин еквіваленту обчислення основної суми позики, визначеного за офіційним курсом станом на час складання позову.

Тому на думку суду розрахунок оспорюваних відсотків повинен визначатись за їх сумарним обчисленням за кожний місяць у валюті даного правочину, тобто у доларах США та остаточним визначенням еквіваленту у гривні цієї суми відсотків за вказаним офіційним курсом НБУ на час розгляду даної справи, що становить 236200,54 грн (9000 доларів США х 2% х 36 місяців х 36,4507 грн).

Оспорюваний борг за укладеним сторонами договором позики від 29.07.2020 року в загальній сумі 564256,84 грн (328056,30 грн + 236200,54 грн), що складається з основної суми позики та відсотків за користування позиченими коштами, виник з вини позичальника ОСОБА_2 , відповідний розмір якого в межах заявлених позовних вимог обумовлений сторонами та визначається обмеженим у договорі позики строком повернення позичених коштів.

Відповідач ОСОБА_2 в порушення вимог договору позики та наведених норм цивільного закону, не виконав взятого на себе зобов`язання, позаяк ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення платежів в рахунок виконання власних зобов`язань за вказаним правочином згідно письмової розписки від 29.07.2020 року, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов`язком особи, яка порушила зобов`язання, відтак суд приходить до висновку, що оспорювана сума неповернутої своєчасно позики із відсотками за користування позиченими коштами в загальній сумі 564256,84 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому згідно наведених вище обгрунтувань позов підлягає частковому задоволенню в межах заявлених позовних вимог, що не суперечать вимогам закону та узгоджуються з умовами укладеного сторонами в справі договору позики.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що згідно вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач ОСОБА_1 , який є інвалідом другої групи (а.с.5), звільнений від сплати судового збору з підстав віднесення його до категорії осіб, що звільнені від сплати судового збору під час розгляду зазначеної справи в усіх судових інстанціях.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, за правилами ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 5642,57 грн з розрахунку ставки за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру.

Враховуючи викладене, керуючись ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 274, 275, 279 ЦПК України, ст.509, 524, 525, 526, 530, 533, 536, 599, 625, 1046-1050 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 29.07.2020 року в сумі 564256 (п`ятсот шістдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави 5642 (п`ять тисяч шістсот сорок дві) гривні 57 копійок судового збору (отримувач коштів: ГУК у м.Київ/м. Київ 22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, пункт 1.1).

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.