РІШЕННЯ
10 жовтня 2023 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Безштанківської К.О., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тарасенка А.В., який бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, представника відповідача Запорізької обласної прокуратури - Усатенка Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників прокуратури, -
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до прокуратури Запорізької області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників прокуратури.
На думку Позивача, вказане створило псевдо юридичне підґрунтя для винесення підозри як Позивачу, так і іншим особам, що суперечить фабулі зареєстрованого кримінального провадження та її обґрунтування у підозрі від 11.10.2018.
Надалі 11.10.2018, заступник начальника управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області Булавін С.О. в м. Запоріжжі склав повідомлення про підозру, яке було вручене Позивачу 11.10.2018 о 10 год. 36 хв. у с.Бабаї Харківської області. Позивач посилається на те, що в повідомленні про підозру була відсутня дата його складання, та вона Позивачу вручена не у м. Запоріжжя, як то зазначено в тексті самого повідомлення про підозру.
У той же день, заступник начальника управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області Булавін С.О. направив клопотання до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя щодо застосування до Позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому, як зазначає Позивач, прокурор навів недостовірні дані про те, що Позивач працював в комунальних установах міста Запоріжжя, ініціював нові порядки оплати за договорами купівлі-продажу та за рахунками фактури, вніс не існуючі договори господарської діяльності з нібито нанесеними збитками.
Позивач посилається на те, що прокурорами навмисно прихована інформація, що Запорізький міський голова Сін О.Ч. своїми розпорядженнями № 81 р від 24.02.2014 та № 107 р від 17.03.2018 затвердив порядок погодження платежів, а також те, що Позивач працював посадовою особою в органах місцевого самоврядування, а не керівником на комунальних підприємствах м. Запоріжжя, а отже діяв на підставі та в межах, визначених його повноваженнями. По причині зазначеного, Позивач зазначає, що пред`явлена підозра є необґрунтованою та незаконною, а так кримінальне провадження стосовно нього є організованим умисним притягнення до кримінальної відповідальності не винуватої особи.
11.04.2019 прокурором Булавіним С.О. повідомлено про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів справи сторонами в порядку ст.290 КПК. На виконання цього повідомлення прокурору Булавіну С.О. було запропоновано ознайомитись з доказами, які знаходяться у сторони захисту та які будуть використані в суді. Однак, зазначене клопотання прокурором Булавіним С.О. було проігноровано.
Через незгоду з рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування Позивачем неодноразово подавались скарги до слідчих суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, керівництва прокуратури Запорізької області, керівництва Генеральної прокуратури та Генеральної інспекції.
13.10.2018 Позивач звернувся до Директора НАБУ Ситника А.С. з повідомленням про вчинення злочину посадовими особами прокуратури Запорізької області, яке було перенаправлено до Генеральної прокуратури України, а згодом до прокуратури Запорізької області. У реєстрації зазначеного повідомлення було відмовлено листом від 13.11.18.
07.02.1019 Позивач звернувся до прокуратури Запорізької області з повідомленням про вчинення правопорушення прокурорами зазначеної прокуратури. Відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення до ЄРДР внесені не були. Про причині чого, Позивач звернувся зі скаргою на бездіяльність посадових осіб прокуратури Запорізької області до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя та яким 12.03.2019 у справі 335/2387/19 визнано протиправною бездіяльність посадових осіб прокуратури Запорізької області та винесена ухвала щодо зобов`язання зазначених осіб внести відомості до ЄРДР за заявою Позивача та почати досудове розслідування.
В подальшому, 11.04.2019 прокурором прокуратури Запорізької області Булавіним С.О. винесено постанову про уточнення дати внесення відомостей до ЄРДР, яка на думку Позивача, є завідомо незаконною.
05.04.2019 Позивачем до прокуратури Запорізької області подано повідомлення про вчинення злочинів, передбачених ст.27, ст.28, ст.371, ст.372 КК України посадовими особами зазначеної прокуратури.
Зазначені у повідомленні відомості до ЄРДР внесені не були, про причині чого Позивач звернувся зі скаргою до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, який 15.05.2019 виніс ухвалу про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб прокуратури Запорізької області та зобов`язав посадову особу прокуратури Запорізької області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 , а саме вчинення злочинів прокурорами зазначеної прокуратури, передбаченої ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.371, ч.2 ст.372 КК України.
Позивач зазначає про те, що зазначене рішення суду відповідальними особами прокуратури Запорізької області не було виконане через те, що начальник відділу прокуратури Запорізької області Семенюк О. листом від 21.10.2019 року повідомив Позивача, що посадові особи прокуратури Запорізької області самостійно та безпідставно змінили рішення суду та надали іншої правової кваліфікації, як зазначено у повідомленні про вчинення злочину.
16.04.2019 Позивачем направлено клопотання про закриття кримінального провадження, у задоволенні якого було відмовлено, про що, слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області Крокосюк А.В. винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання від 17.04.2019.
Постанова слідчого від 17.04.2019, на думку Позивача, є незаконною та необґрунтованою через те, що в ній не зазначено, які саме докази та підстави, здобуті у ході досудового розслідування дали слідчому підстави для такого висновку.

30.05.2019 до прокуратури Запорізької області направлено клопотання про виконання посадовими особами зазначеної вимог ст.290 КПК України на яке Позивачу листом від 03.06.2019 надано відповідь, яка, як стверджує Позивач, не стосується суті клопотання.

13.08.2019 на ім`я Керівника Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України Уварова В.Г., Позивачем направлена скарга, в якій викладені посадові злочини прокурорів прокуратури Запорізької області та прохання перевірити зазначені факти. Зазначена скарга була перенаправлена на розгляд до прокуратури Запорізької області.

19.08.2019 Позивачем до прокуратури Запорізької області направлено клопотання про закриття кримінального провадження 0001068 від 29.03.2014, в задоволенні якого було відмовлено про що 02.09.2019 начальником відділу прокуратури Запорізької області Ветровим Д. винесена відповідна постанова. Вказані дії Позивач вважає незаконними.

16.12.2019 Позивач звернувся зі скаргою до прокурора Запорізької області Калюги В.О.

17.12.2019 Позивач на електронну адресу прокуратури Запорізької області направив скаргу щодо злочинної діяльності посадових осіб прокуратури Запорізької області в якій просив притягнути осіб, винних у порушенні діючого законодавства України до відповідальності та закрити кримінальне провадження 001068 від 29.03.2014. У відповідь на скаргу Позивач отримав листа від 14.01.2020.

15.01.2020 Позивачем направлено повідомлення до прокуратури Запорізької області про вчинення злочину прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_2 , зазначені у повідомленні відомості до ЄРДР внесені не були, про що Позивача проінформовано листом від 20.01.2020, а також повідомлено те, що повідомлення направлено до ТУ ДБР у м.Мелітополі для перевірки.

20.02.2020 Позивачем подано скаргу до Генеральної інспекції Генеральної прокуратури та Генеральному прокурору України Рябошапці Р.Г., щодо неправомірних дій та вчинення злочинів прокурорами прокуратури Запорізької області. Скарга з Генеральної прокуратури була перенаправлена до прокуратури Запорізької області, яка Позивачу надала відповідь листом від 07.04.2020.

20.05.2020 Позивач звернувся з клопотанням щодо відмови від обвинувачення до прокуратури Запорізької області. Відповідь на означене клопотання надана за підписом заступника начальника управління прокуратури області С.Спільник листом від 02.06.2020.

02.10.2020 Позивач звернувся до прокурора Запорізької області Приходько В.В. з повідомлення про вчинення злочину прокурорами прокуратури Запорізької області.

Через те, що зазначені у повідомленні відомості до ЄРДР внесені не були, Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з відповідною скаргою.

13.10.2020 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя визнано протиправною бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області та винесено ухвалу у справі 335/8400/20 про зобов`язання посадових осіб прокуратури Запорізької області зареєструвати кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 .

Однак, позивач зазначає про те, що посадові особи прокуратури Запорізької області внесли відомості до ЄРДР не згідно ухвали суду, а на свій розсуд.

З посиланням на викладені вище обставини, а саме те, що своїми незаконними діями під час розслідування у кримінальному провадженні № 0001068 щодо внесення завідомо недостовірних даних у клопотання про проведення обшуку, взяття під варту, складання підозри та обвинувального акту, який був повернутий для усунення недоліків, неодноразове прийняття рішень у спосіб, який не відповідає діючому законодавству України, посадові особи прокуратури Запорізької області заподіяли Позивачу по справі, моральну шкоду.

Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що: його було незаконно позбавлено волі; під час одного з допитів не витримало серце у батька Позивача і він помер; через неправомірні дії відповідальних осіб прокуратури Запорізької області Позивач був змушений протягом тривалого часу звертатися до суду та керівних органів зі скаргами на бездіяльність слідчих, у зв`язку з чим витрачав час, кошти, ніс моральні страждання; Позивач був позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства закону; протягом двох років він займався не притаманними йому справами, його життя безповоротно зруйновано та порушено психологічне благополуччя, погіршився стан його здоров`я.

Заподіяну моральну шкоду Позивач оцінив у 12 800 000,00 грн. та при зверненні до суду, з посиланням на норми чинного законодавства просить суд захистити його конституційне право на компенсацію моральної школи, заподіяної йому неправомірною тривалою протиправною та злочинною діяльністю прокурорами прокуратури Запорізької області при імітації розслідування у кримінальному провадженні № 0001068 від 29.03.2014.

З урахуванням вищезазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 12 800 000,00 грн., 300 000,00 грн за адвокатські послуги та 3 524 000,00 грн. за необґрунтовану заставу під час розслідування кримінального провадження.

24.12.2020 справа надійшла в провадження судді Геєць Ю.В.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29.12.2020 було задоволено самовідвід головуючого судді Геєць Ю.В. від участі у розгляді даної справи та справу передано для вирішення питання про передачу справи іншому судді в порядку встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

29.12.2020 після повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу було передано в провадження судді Калюжної В.В.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29.12.2020 було задоволено самовідвід головуючого судді Калюжної В.В. від участі у розгляді даної справи та справу передано для вирішення питання про передачу справи іншому судді в порядку встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

29.12.2020 після повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу було передано в провадження судді Воробйова А.В.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30.12.2020 було задоволено самовідвід головуючого судді Воробйова А.В. від участі у розгляді даної справи та справу передано для вирішення питання про передачу справи іншому судді в порядку встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

30.12.2020 після повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу було передано в провадження судді Алєксєєнка А.Б.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 січня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання; сторонам надано строк для подання заяв по суті справи.

20.01.2021 на адресу суду надійшли додаткові пояснення від Позивача та додаткові докази по справі.

28.01.2021 від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому Відповідач просить у задоволенні позовної заяви відмовити, з посиланням на те, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими через те, що при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди, як цивільно-правової відповідальності органів державної влади, їх посадових осіб доказуванню підлягає факт наявності такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправністю діяння заподіювача.

У відзиві Відповідач посилається на наступні обставини.

На підставі заяви в.о. директора МКП «Основаніє» від 25.03.2014, Жовтневим РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області 29.03.2014 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 3 ст. 191 КК України. У ході досудового розслідування 11.10.2018 ОСОБА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

За клопотанням прокурора у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2018 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 3 524 000,00 грн.

Вказана ухвала за результатами апеляційного оскарження залишена без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30.10.2018.

У зв`язку із внесенням застави 14.11.2018 ОСОБА_1 звільнено з-під варти.

З метою скасування повідомлення про підозру від 11.10.2018 ОСОБА_1 05.04.2019 звернувся із відповідною скаргою до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

У провадженні з розгляду вказаної скарги неодноразово виносились рішення слідчого судді, якими у задоволенні скарги відмовлено. Зазначені рішення скасовувались в апеляційному порядку.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 05.05.2020 відмовлено у її задоволенні, а ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04.06.2020 провадження за скаргою закрито, оскільки відповідно до ст. 303 КПК України провадження по вказаній скарзі не підлягає відкриттю.

У ході подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001068 ОСОБА_1 11.04.2019 повідомлено про нову підозру за ч.3 ст.206, ч.2 ст.364 КК України.

За результатами досудового розслідування 11.04.2019 прокурором у кримінальному провадженні прийнято рішення про закінчення досудового розслідування та сторонам у відповідності до ст. 289 КПК України відкрито матеріали досудового розслідування.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.206, ч.2 ст.364 КК України складено 04.06.2019 та затверджено, після чого направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою суду від 16.08.2019 обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків.

Повторно обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 складено 12.12.2019, затверджено та направлено для розгляду до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя. Ухвалою суду від 25.08.2020 обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків.

Вказана ухвала оскаржена прокурором в апеляційному порядку, однак ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2020 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Матеріали обвинувального акту направлені до Запорізької обласної прокуратури, та фактично надійшли матеріали до прокуратури 04.01.2021.

Як зазначає відповідач, на час подання відзиву досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органами досудового розслідування та прокуратурою вживаються всі належні заходи та дії, що передбачені чинним законодавством, по причині чого не заслуговують на увагу доводи позивача в цій частині.

З посиланням на викладені обставини, Відповідач зазначає про те, що позивачем не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами протиправність бездіяльності посадових осіб Відповідача або порушення процесуальних строків, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такою бездіяльністю та завданою шкодою, а також наявність безпосередньо самої шкоди.

У відзиві Відповідач також спростовує твердження Позивача про протиправність поведінки Запорізької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, оскільки на підставі заяв ОСОБА_1 від 05.04.2019 та від 02.10.2020, слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя постановлено ухвали від 15.05.2019 та від 13.10.2020 відповідно, якими в порядку ст. 307 КПК України задоволено скарги ОСОБА_1 та зобов`язано уповноважених осіб обласної прокуратури внести відповідні відомості до ЄРДР. Поряд з цим, як зазначає Відповідач, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності посадових осіб, сама по собі, не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, а і, відповідно це, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Сам по собі факт, що ухвалами Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2019 та від 13.10.2020 було задоволено скарги ОСОБА_1 , не підтверджує заподіяння шкоди позивачу, а також не встановлює наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю працівників прокуратури та настанням шкоди.

Також, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог, Відповідач посилається на те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, однак Позивач як не довів наявність шкоди, та і її розмір по причині того, що не навів жодних розрахунків чи інших доказів розміру шкоди, заявленої до стягнення.

01.02.2021 до суду від Позивача надійшли заперечення (на відповідь на відзив) у якому Позивач вважає відзив на позов таким, що не відповідає обставинам справи, з підстав, викладених нижче.

На думку Позивача протиправні дії посадових осіб Відповідача полягали в тому, що фабула кримінального провадження №0001068 та фабула підозри від 11.10.2018 різняться і не відповідають вимогам ч.3 ст.214 КПК України та наказу № 139 ГПУ, щодо реєстрації кримінальних проваджень і ведення досудового слідства.

Окрім того, ані прокурор Булавін С.О., що підписав підозру, ані слідчий Олійник, який її вручив, по кримінальному провадженню № 0001068 не були включені в групу процесуальних керівників та слідчих, а отже діяли поза межами КПК України та перевищили свої повноваження. Так, прокурор Булавін С.О. включений до групи процесуальних керівників 31.10.2018 року, слідчий Олійник 29.11.2018, тобто після пред`явлення підозри.

Позивач зазначає про те, що злочинна діяльність посадових осіб прокуратури Запорізької області під час розслідування кримінального провадження №0001068 від 29.03.2014 мала причинно наслідкові зв`язки між такими діями та завданою шкодою, яка зазначена у позові, що спростовує твердження Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

02.02.2021 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення до яких було долучено додаткові докази.

11.02.2021 до суду від Відповідача надійшли заперечення на відзив у яких зазначено про те, що доводи ОСОБА_1 ґрунтуються виключно на незгоді з розслідуванням у кримінальному провадженні №0001068, яке наразі ще триває, остаточного рішення у зазначеному кримінальному провадженні не прийнято, що не доводить факт завдання позивачу моральної шкоди. Крім того, позивачем не спростовано факт того, що самі по собі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про задоволення скарг Позивач не підтверджують заподіяння шкоди позивачу і не встановлюють наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю працівників прокуратури та настанням шкоди.

Також, остаточного рішення не прийнято у кримінальному провадженні №0001068, у якому Позивач перебуває у статусі підозрюваного. Жодної правової оцінки діям органів прокуратури не надано, а відповідно і не настали наслідки, які можуть вважатись об`єктивно достатніми та законно вмотивованими для наявності факту завдання позивачу моральної шкоди.

З посиланням на зазначене, Відповідач просить відмовити в задоволені позову.

18.02.2021 до суду від Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає про те, що надмірна тривалість кримінального провадження №0001068, яке вже триває понад сім років, здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин та необхідністю відвідування органів досудового розслідування та суду, неможливістю здійснювати щоденну діяльність, підривом репутації тощо, з огляду на що просить позов задовольнити в повному обсязі.

10.03.2021 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення до яких додано додаткові докази по справі.

23.03.2021 до суду від Відповідача надійшли Пояснення по справі, у яких останній зазначає про те, що наданий Позивачем до додаткових пояснень від 10.03.2021 рахунок оплати витрат на правову допомогу не може бути належним доказом об`єму наданих послуг адвоката через те, що відсутній розрахунок таких послуг та їх акти прийому-передачі, а також не надано підтвердження участі адвоката у судових засіданнях, а тому вказані обставини підлягають перевірці під час судового розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 31 березня 2021 року було змінено назву відповідача з Прокуратури Запорізької області на Запорізьку обласну прокуратуру.

22.04.2021 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення у справу до яких додано докази.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 червня 2021 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів та витребувано від Запорізької обласної прокуратури інформацію про те, чи було зареєстроване кримінальне (ні) провадження та внесені відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення кримінального правопорушення в період з 01 жовтня 2018 року по 30 жовтня 2018 року. Якщо так, прошу надати витяг з ЄРДР який підтверджує, що відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були внесені відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення в зазначений період.

14.07.2021 до суду Відповідачем надано витребувану інформацію.

28.07.2021 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення у справі до яких додано докази.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 липня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено та витребувано у Запорізької обласної прокуратури, належним чином засвідчену копію та оригінал для огляду, повного руху кримінального провадження №0001068, з моменту реєстрації кримінального провадження, а саме з 29.03.2014 10 год. 15 хв. 21 сек. до моменту закриття кримінального провадження.

30.08.2021 до суду від Позивача надійшли додаткові докази.

02.09.2021 до суду від Позивача надійшли додаткові докази.

07.09.2021 до суду від Відповідача у справі надійшли письмові пояснення щодо того, що оригіналом руху кримінального провадження є самі матеріали кримінального провадження та долучено Витяг з ЄРДР.

16.09.2021 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення у справі, які містять інформацію стосовно порядку формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та щодо Положення про ЄРДР.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

16.12.2021 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення по справі, у яких Позивач просить позовні вимоги задовольнити з посиланням на надмірну тривалість кримінального провадження щодо нього.

31.01.2022 до суду від Позивача надійшли заперечення (на відповідь на відзив) у яких надано пояснення з приводу руху кримінального провадження №0001068 та наявних під час нього порушень з боку посадових осіб Відповідача.

31.01.2022 до суду від Позивача чотири рази надходили додаткові пояснення у справі до яких додано докази по справі.

01.02.2022 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення у справі до яких додано докази по справі.

02.02.2022 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення у справі щодо дослідження доказів.

24.03.2023 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення у справі до яких додано докази по справі.

27.03.2023 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення у справі до яких додано докази по справі.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позову заперечував з посиланням на необґрунтованість позовних вимог.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд враховує, що Позивачем під час розгляду справи були подані численні додаткові пояснення, які за своєю суттю є клопотаннями про долучення доказів, поряд з цим, вимогами ст.175 ЦПК України передбачено, що саме у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, а відповідно до вимог ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати саме до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Позивач, повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, що передбачено ч.2 ст.83 ЦПК України.

Разом з цим, усі подані Позивачем докази, для повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи були долучені до матеріалів справи.

За приписами ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, а також змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Так, Позивачем позовні вимоги та їх обґрунтування викладені у позовній заяві від 24.12.2020, Позивач підстави позову не змінював, інших підстав позову не наводив, не оновлював (не уточнював), позовні вимоги не збільшував та не зменшував, у зв`язку з чим, суд розглядає справу в межах позовних вимог та обґрунтувань, які викладені Позивачем при зверненні до суду 24.12.2020 та не надає оцінку доводам Позивача наданим у судовому засіданні, які не були підставою позову.

Так, судом встановлено, що 29.03.2014 до ЄРДР за №0001068 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч.3 ст.191 КК України. Згодом, 06.07.2015 внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч.2 ст.364 КК України за тим же номером кримінального провадження №0001068 від 29.03.2014.

З витягу про рух кримінального провадження №0001068 вбачається, що 30.12.2016 було прийнято рішення про закриття зазначеного провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України та вказане рішення було скасовано 22.08.2018 ОСОБА_3 першим заступником прокурора області начальником управління.

11.10.2018 ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2018 задоволено клопотання про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 3524 000,00 грн.

З витягу про рух кримінального провадження №0001068 вбачається, що 31.01.2019 року до зазначеного кримінального провадження приєднано провадження №0000431, а 04.04.2019 приєднано кримінальне провадження №0000036.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №335/2387/19 від 12.03.2019 зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Запорізькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 19.02.2019 року та розпочати досудове розслідування, про що проінформувати заявника.

З листа прокуратури Запорізької області від 19.03.2019 №17/2-1673-18 та постанови від 18.03.2019 про відмову в задоволенні клопотання вбачається, що 14.03.2019 (отримано 15.03.2019) ОСОБА_1 звертався про Прокуратури Запорізької області з клопотанням про закриття кримінального провадження №0001068 від 29.03.2014, у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

З витягу про рух кримінального провадження вбачається, що 11.04.2019 у кримінальному провадженні відбулася зміна підозри, відкрито матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

11.04.2019 заступником начальника управління з нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області Булавіним С.О. винесена постанова про уточнення дати внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні №0001068.

Зі змісти ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2019 року по справі №335/4856/19 вбачається, що 08.04.2019 року на адресу прокуратури Запорізької області Безлепкіним В.М. було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами прокуратури Запорізької області від 05.04.2019 в порядку ст.214 КПК України, яке отримано прокуратурою Запорізької області 08.04.2019 року вх.№298. Проте, станом на день подання скарги інформацію про внесення відомостей за заявою від 05.04.2019 року заявником не отримано, не представлено таких даних і в ході судового розгляду скарги. З огляду на наведене, ухвалою від 15.05.2019 по справі №335/4856/19 зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Запорізької області внести відомості, викладені у заяві ОСОБА_1 від 05.04.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до вимог ст. 214 КПК України та розпочати досудове розслідування.

Листом від 21.10.2019 №15-4173-14 повідомлено ОСОБА_1 , що оскільки в резолютивній частині ухвали слідчого судді від 15.05.2019 по справі №335/4856/19 не зазначено за якою саме кваліфікацією треба внести відомості, на виконання зазначеної ухвали прокуратурою області були внесені відомості до ЄРДР під №0000040 за ч.2 ст.372 КК України, а здійснення досудового розслідування доручено слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополь.

13.08.2019 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся зі скаргою до керівника Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України Уварова В.Г., в якій просив перевірити факти, викладені в скарзі і результати досудового розслідування кримінального провадження №0001068 від 29.03.2014.

За результатами підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0001068 ухвалою суду від 16.08.2019 по справі №335/6219/19 повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадження №0001068 від 29.03.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 3 ст. 206 КК України, прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

19.08.2019 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до Прокуратури Запорізької області з клопотанням про закриття кримінального провадження №0001068 від 29.03.2014.

Відповідь на вказане клопотання ОСОБА_1 отримав листом від 02.09.2019 №04/2/4-4179-14 за підписом начальника відділу прокуратури області Д.Вєтрова, у якому повідомлено, що відповідно до вимог ст.220 КПК України розгляд клопотань здійснюється під час досудового розслідування кримінального провадження, яке по кримінальному провадженню №0001068 завершено.

16.12.2019 та 17.12.2019 ОСОБА_1 звертався до прокуратури Запорізької області зі скаргами на бездіяльність прокуратури Запорізької області та зловживання службовим становищем.

У відповідь на зазначені скарги прокуратурою Запорізької області листом від 14.01.2020 повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для проведення службового розслідування.

20.02.2020 ОСОБА_1 подано скаргу Генеральному прокурору України Рябошапці Р.Г. на дії посадових осіб прокуратури Запорізької області, яка листом від 18.03.20 №09/1/3-р-2020 скерована до Прокуратури Запорізької області для розгляду в межах компетенції.

З листа керівника Генеральної інспекції І.Нуруллаєва від 28.02.2020 №17/1-27685-14 вбачається, що прокурору Запорізької області Калюзі В.О. для організації розгляду направлене прийняте на особистому прийомі звернення ОСОБА_1 щодо можливих протиправних дій працівників прокуратури Запорізької області, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та з інших питань.

07.04.2020 року за підписом заступника начальника управління прокуратури Запорізької області С.Спільник листом за вих. №04/2/4-2673-18 ОСОБА_1 повідомлено, що звернення, яке надійшло з Офісу Генерального прокурора розглянуто та за результатами розгляду підстав для проведення службового розслідування не встановлено.

ОСОБА_1 20.05.2020 звертався до прокуратури Запорізької області з клопотанням щодо відмови від обвинувачення у кримінальному провадженні №0001068. Листом від 02.06.2020 №04/2/4-7673-18 за підписом заступника начальника управління прокуратури Запорізької області С.Спільник, ОСОБА_1 повідомлено про те, що подане клопотання є передчасним, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадження №0001068 21.12.2019 направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та підготовче судове засідання ще не проведено.

02.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Запорізької області із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення, в якій просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування, визначити орган досудового розслідування та невідкладно розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства відносно прокурора ОСОБА_4 та невстановлених осіб прокуратури Запорізької області, з підстав вчинення ними, на його думку, правопорушення, що має ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 255 КК України. Окрім того, просив повідомити його письмово про початок досудового розслідування, та направити на його адресу Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2020 по справі № 335/8400/20 зобов`язано уповноважену особу Запорізької обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, згідно заяви ОСОБА_1 від 02.10.2020.

Згідно повідомлення Запорізької обласної прокуратури від 03.12.2020 №31/1-1113вих-20 на виконання ухвали суду від 13.11.2020 по справі № 335/8400/20 прокуратурою області 30.11.2020 внесені відомості до ЄРДР за №0000163 за заявою ОСОБА_1 за ч.1 ст.372 КК України.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадження №0001068 від 29.03.2014 відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 3 ст. 206 КК України, який після усунення недоліків було направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та ухвалою суду від 25.08.2020 року по справі №335/6219/19 повернуто прокурору для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Прокурором відділу обласної прокуратури Купенком А.В. 04.03.2021 відносно ОСОБА_1 закрито кримінальне провадження №0001068 від 29.03.2014 на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з недоведеністю вини у скоєнні кримінального правопорушення, що підтверджується листом керівника Запорізької обласної прокуратури В.Приходько від 13.07.2021 №15-1953-21.

Як підстави звернення до суду Позивач зазначає те, що через незаконні дії під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001068 щодо внесення завідомо недостовірних даних у клопотання про проведення обшуку, взяття під варту, не відповідність формулювання підозри фабулі кримінального правопорушення, складання обвинувального акту, який був повернутий для усунення недоліків, неодноразове прийняття рішень у спосіб, який не відповідає діючому законодавству України, посадові особи прокуратури Запорізької області заподіяли Позивачу моральну шкоду, яка ним оцінена у 12 800 000,00 грн.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком Держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожна людина має право на компенсацію за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю посадових осіб держави.

Відповідно до ст. 147 Конституції України тільки Конституційний суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України, здійснює офіційне тлумачення Конституції України.

Відповідно до ст. 130 Конституції України шкода, заподіяна незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу досудового слідства, прокуратури або суду повинна бути компенсована державою за рахунок коштів державного бюджету України у випадках і в порядку, передбачених законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19), від 20 січня 2021 року у справі № 686/27885/19 (провадження № 61-8240св20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи зазначене, суд вказує на те, що посилання Позивача на внесення завідомо недостовірних даних у клопотання про проведення обшуку, взяття під варту, не відповідність формулювання підозри фабулі кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки до позовної заяви зазначені клопотання та повідомлення про підозру Позивачем у якості доказу долучене не було, клопотання про їх витребування не заявлялися та відповідно вказані докази судом не досліджувалися та не були предметом розгляду, а тому вказані твердження судом не приймаються.

З приводу твердження Позивача про те, що незаконні дій працівників прокуратури полягали зокрема у складанні обвинувального акту по кримінальному провадженню, який був повернутий двічі для усунення недоліків прокурору, то суд виходить з наступного.

Пунктами 3 та 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що сам факт повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди оскільки зазначене не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки факт повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

В обґрунтування заподіяної шкоди Позивач також посилається на неодноразове прийняття посадовими особами Відповідача рішень у спосіб, який не відповідає діючому законодавству України, що, підтверджується ухвалами Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2019 по справі №335/2387/19, від 08.04.2019 №335/4856/19, від 13.11.2020 по справі №335/8400/20, якими задоволені скарги ОСОБА_1 в порядку ст.303 КПК України та зобов`язано посадових осіб Відповідача внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами ОСОБА_1 .

Проте, сам факт звернень ОСОБА_1 до посадових осіб та постановлення слідчими суддями процесуальних ухвал, якими зобов`язано відповідача вчинити певні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли Позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачем ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення їх до цивільно-правової відповідальності.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

Крім того, суд бере до уваги, що з огляду на позицію Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №686/27885/19, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності слідчого та прокурора сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, й відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, та було зазначено самим позивачем у судовому засіданні під час розгляду справи, слідчими суддями за скаргами ОСОБА_1 приймались ухвали на його користь, що свідчить про реалізацію останнім свого конституційного права право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування.

Суд також звертає увагу на те, що підставою позову було відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними діями працівників прокуратури, незаконність яких не була встановлена, а не незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди.

Також суд враховує, що порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 12 800 000,00 грн., позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення йому моральної шкоди в цьому розмірі, на підставі яких позивач оцінив свої моральні страждання, а також не довів причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідачів і заподіяною шкодою. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та посилання на моральні страждання. Однак вказане на підставі статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком Позивача.

Отже, ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і, відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований, як і не обґрунтовано, з чого він виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди, а також доказів протиправності дій чи бездіяльності органу досудового розслідування та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою.

За викладених обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, у зв`язку із чим позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 12 800 000,00 грн. задоволенню не підлягає.

Також, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача 3 524 000,00 грн. за необґрунтовану заставу під час розслідування кримінального провадження, оскільки застава була застосована на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2018 та вказана ухвала за наслідками апеляційного розгляду набрала законної сили, тому підстави вважати заставу не обґрунтованою Позивачем не надано та в процесі розгляду справи судом не встановлено. Крім того, під час розгляду справи, Позивачем було зазначено про те, що застава йому була повернута.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, приймаючи, що позов задоволенню не підлягає, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати компенсується за рахунок держави.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а тому за вимогами закону відсутні підстави для стягнення із Відповідача на користь Позивача витрат на правову допомогу в сумі 300 000,00 грн., та останні слід залишити за Позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників прокуратури відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Запорізька обласна прокуратура (, юридична адреса: м.Запоріжжя, вул.О.Матросова, буд.29-А).

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10.10.2023 року.

Повний текст рішення складено 20.10.2023 року

Суддя: А.Б.Алєксєєнко