Справа № 161/4599/20
Провадження № 2/161/1684/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Демчук Т.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній частковій власності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй та її сину ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 її син помер, а 16.05.2018 року державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона та відповідач успадкували по частині належної йому частки у квартирі. Таким чином, вона стала власником частин зазначеної нерухомості.

Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2019 року вона є власником частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_2 , а також є власником частини земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:2773, площею 0,2500 га, що розташована в с. Ботин Луцького району.

Іншим співвласником вказаного майна є відповідач ОСОБА_2 , якій крім цього, належить частки у згаданому будинку.

Вказує, що на даний час вони не можуть поділити спірне майно.

У зв`язку з чим, просила поділити спірне майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 в натурі в ідеальних частках, виділивши їй вказаної квартири, а ОСОБА_2 частку;

- у разі, якщо виділ (поділ) квартири технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то поділ провести з присудженням грошової компенсації;

- у випадку неможливості виділу (поділу) квартири, встановити порядок її користування;

- поділити житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами АДРЕСА_2 в натурі в ідеальних частках, виділивши їй частку вказаної нерухомості, а ОСОБА_2 частки;

- у разі, якщо виділ (поділ) домоволодіння технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то поділ провести з присудженням грошової компенсації;

- у разі, якщо виділ (поділ) житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_2 технічно неможливий, то встановити порядок його користування;

- поділити земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:2773, площею 0,2500 га, що розташована в с. Ботин Луцького району в ідеальних частках, виділивши їй та відповідачу по ідеальної часки в натурі.

В ході розгляду справи, представник позивача подав заяву про зміну предмету позову та просив припинити право ОСОБА_2 на частку в квартирі АДРЕСА_1 зі сплатою останній вартості цієї частки та визнати за ОСОБА_4 право власності на частку вказаної квартири, яка належить відповідачу, в решті просив позовні вимоги залишити без розгляду.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.09.2022 року позовні вимоги щодо поділу житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_2 та частини земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:2773, площею 0,2500 га, що розташована в с. Ботин Луцького району залишені без розгляду.

Заочним рішення суду від 14.09.2022 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені, однак ухвалою суду від 02.03.2023 року воно було скасовано та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку зі стадії підготовчого судового засідання.

08.03.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про припинення права власності на квартиру. Свою заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , який проживав разом з нею у приватизованій разом з матір`ю ОСОБА_4 однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 і кожному співвласнику належало по частині.

Вказує, що мати чоловіка з 1998 року не проживала у вказаній квартирі, так як постійно проживала в Італії. Під час проживання у квартирі був проведений ремонт.

Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належну йому частку вказаної квартири і його спадкоємцями за законом є вона і його матір ОСОБА_4 і вони у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та 16.05.2018 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, однак вона не змогла отримати таке свідоцтво у зв`язку з перешкодами у наданні документів зі сторони ОСОБА_4 . В подальшому врегулювати питання з ОСОБА_4 про поділ квартири не виявилось можливим.

Зазначає, що після смерті сина, ОСОБА_4 придбала у приватну власність квартиру в с. Струмівка Луцького району, також вона має у власності нерухомість у Волинській та Житомирській області.

При цьому, у квартирі, яка належить їй, зареєстровано троє осіб і частина спірної квартири використовувалась членами її родини для проживання. Водночас, ОСОБА_4 з листопада 2019 року не зареєстрована у вказаній квартирі і більше двадцяти років постійно проживає в Італії і тому припиняти право на її частку немає потреби і цим самим буде суттєво завдано шкоди її інтересам, як другому співвласнику та членам її сім`ї.

У зв`язку з чим вважає, що припинення права власності на частки квартири АДРЕСА_1 не завдасть істотної шкоди ОСОБА_4 , оскільки вона не проживає у ній з 1998 року, володіє на праві власності іншою житловою площею і в даний час передала без законних підстав квартиру іншій особі на підставі договору позички.

А тому, просить припинити право власності ОСОБА_4 на частики квартири АДРЕСА_1 , визнати за нею право власності на вказану частку та виплатити ОСОБА_4 компенсацію, внесену нею на депозитний рахунок суду.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав викладених в ній та просив її задовольнити. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач та її представник за первісним позовом просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 . Зустрічну позовну заяву підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2018 року і кожній належить по частці, яку вони успадкували після смерті ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 230).

Крім того, як слідує із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_4 також належить ще квартири АДРЕСА_1 , тобто останній належить частки вказаної нерухомості (т. 1 а.с. 226).

Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо цього будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 365 Цивільного кодексу України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Такий самий підхід у правозастосуванні ст.365 ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року №303/2585/16-ц, а також постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року №357/11232/14-ц.

Надаючи оцінку кожній з підстав для припинення частки у спільному майні, яка визначена у ст.365 ЦК України, суд зазначає наступне.

Як слідує з висновку експерта за результатами судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної екпертизи №8301-8304 від 12.10.2021 року, зокрема п. 4, 5, розділити в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників та квартиру АДРЕСА_1 у відповідності до вимог будівельних норм і правил технічно неможливо. При цьому, у зв`язку з незначною площею, що припадає на частину вказаної однокімнатної квартири, встановити порядок її користування також не надається можливим (т. 1 а.с. 76-97).

Згідно п. 3 висновку вказаної експертизи, ринкова вартість частин квартири АДРЕСА_1 становить 147962,50 грн. (т. 1 а.с. 89-зворот).

Отже, як встановлено судом, частка відповідача у спірному майні становить 1/4, що, на переконання суду, не є істотною в розумінні п.1 ч.1 ст.365 ЦК України, оскільки площа ідеальної частки частини становить всього 8,9 кв.м., що є незначною площею для житла, та не відповідає нормативу жилої площі на одну особу у 13,65 кв.м., який встановлений у ст.47 ЖК України.

Крім того, виділити в натурі таку незначну частку житла є технічно неможливим.

Також, на думку суду, спільне володіння і користування майном є неможливим, адже між сторонами неможливо встановити справедливий порядок користування майном, який би відповідав їх ідеальним часткам у ньому і в натурі такий поділ однокімнатної квартири є неможливий.

А тому, за таких обставин, оскільки позивачем за первісним позовом доведено суду наявність сукупності виключних обставин для припинення частки відповідача у спірному майні, які передбачені у ст. 365 ЦК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

При цьому, суд зважає, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, яка крім цього має у власності частину житлового будинку в с. Ботин Луцького району та іншу квартиру (т. 2 а.с. 7-8).

Згідно вимог абз. 4 ч. 2 ст. 364 ЦК України право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав грошову компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості.

Як зазначалося вище, ринкова вартість частин квартири АДРЕСА_1 визначена експертом і становить 147962,50 грн. (т. 1 а.с. 89-зворот), які внесені на депозитний рахунок суду, а тому підлягає відшкодуванню відповідачу як компенсацію за її припинення.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, суд вважає, що у даному випаду є усі передбачені чинним законодавством підстави для припинення за ОСОБА_2 права власності на належну їй частку квартири АДРЕСА_1 та одночасним визнанням за ОСОБА_4 право власності на вказану частку нерухомого майна, шляхом стягнення з останньої на користь відповідача 147962,50 грн. компенсації її вартості.

Отже, за наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно підлягають до задоволення у повному обсязі.

При цьому, із наведених вище підстав, не підлягають до задоволення зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , оскільки частка ОСОБА_4 у спільному майні не є незначною і не може бути припиненою виходячи з розміру останньої - 3/4 у співвідношенні до частки ОСОБА_2 - 1/4.

Крім того, як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_3 та частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 7-8), а тому її житлові права порушені не будуть.

Інші доводи ОСОБА_2 та її представника не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1681,60 (840,80+840,80) грн. сплаченого судового збору та витрати за проведення експертизи в розмірі 13728,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, , 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 16, 319, 356, 358, 383, 391 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Припинити право ОСОБА_2 на частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з депозитного рахунку Луцького міськрайонного суду Волинської області, який відкритий в органах Державної казначейської служби України Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Волинській області, на користь ОСОБА_2 внесені згідно квитанцій АТ «Укрпошта» від 09.08.2022 року № (платник ОСОБА_4 ) грошові кошти на загальну суму 147962 (сто сорок сім тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн. 50 коп., як компенсацію за припинення її права власності на (одну четверту) частки в квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності 1/4 частку в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) грн. 60 коп. та 13728 (тринадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 80 коп. за проведення експертизи.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частки квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складений 09 жовтня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської Р.М. Кихтюк