ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8096/23 Справа № 204/5846/21 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», в інтересах якого діє Македон Олександр Андрійович, на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року у справі № 204/5846/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Дубіжанська Т.О.), -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач - АТ «Універсал Банк» звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 серпня 2019 року у загальному розмірі 11710,55 грн., що і складає заборгованість за наданим кредитом станом на 15 березня 2021 року, обґрунтовуючи це тим, що 21серпня 2019 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Універсал Банк» було укладено договір б/н, який оформлено у вигляді Анкети-заявки щодо отримання останньою кредиту у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та строки визначені «Умовами обслуговування рахунків фізичної особи». З огляду на те, що ОСОБА_1 допустила неналежне виконання умов договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21серпня 2019 року у розмірі 11710,55 грн. станом на 15.03.2021 року, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погодившись з указаним рішенням суду, позивач - АТ «Універсал Банк», в інтересах якого діє Македон Олександр Андрійович, звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що судом першої інстанції не було досліджено механізм отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедур ознайомлення Споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Також не враховано і того, що на момент підписання Анкети-заяви від 21 серпня 2019 року Клієнт була належним чином ознайомлена з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб та іншими документами, оскільки відповідачка особисто повідомила про свою згоду з такими Умовами і правилами та відкриття рахунку, на підтвердження чого у мобільному додатку нею введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений нею мобільний номер телефону, тобто відповідачка пройшла особисто стадію верифікації у системі Monobank, що свідчить про укладання нею кредитного договору.

Разом з цим, на подану нею заяву Банком надано кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн., якими вона користувалася з процентною ставкою за користування кредитними коштами, однак, в порушення умов договору, у визначений строк та у визначеному розмірі не вносила обов`язкові платежі, внаслідок чого Банком нараховані штрафні санкції у відповідності до таблиці «Санкції за порушення зобов`язань за Договором» (в залежності від кількості днів прострочення), що судом першої інстанції досліджено не було та належної правової оцінки не надавалось, як і не досліджувався судом першої інстанції розрахунок заборгованості, де використаний кредитний ліміт, який в процесі користування збільшувався, становить 11710,55 грн.

На думку апелянта, оскаржуване рішення суду не містить доказів та мотивів їх прийняття і відхилення, внаслідок чого апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2023 року справа була витребувана з суду першої інстанції.

24серпня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28серпня2023 року справу призначено до розгляду, про що повідомлено сторони як поштою, так і на електронну адресу сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження апелянт отримав 30 серпня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що між Банком із ОСОБА_1 , в рамках нового проекту банку Monobank, було укладено договір кредиту шляхом підписання 21 серпня 2019 року Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, де спеціальним платіжним засобом є платіжна картка Monobank.

Підписавши 21 серпня 2019 року Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, ОСОБА_1 прийняла пропозицію Банку та погодилась з тим, що Анкета-заява разом з Умовами та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, які викладені на банківському сайті www.monobank.ua, складають договір про надання банківських послуг та відповідачці через мобільний додаток смартфону було відкрито рахунок та видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 з пільговим періодом за карткою до 62 днів безпроцентного повернення кредитного ліміту, зі сплатою пільгової відсоткової ставки 0,00001% річних, базовою відсотковою ставкою 3,2% на місяць, що нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості, зі збільшеною відсотковою ставкою 6,4 % на місяць за карткою на суму загальної заборгованості, що нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості, на умовах платності і зворотності з встановленим кредитним лімітом під проценти за користування.

Крім того, своїм підписом у Анкеті-заяві відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті у Банку. Засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключемEEA346DB7195D69DA90ED6EA02FC190AA2C7690A5242E3C1205B686A), яка буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Також визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та її накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису.

Банк посилається на повне виконання умов договору, надавши ОСОБА_1 доступ до коштів на її картковому рахунку у розмірі 10000,00 грн.

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за Договором про надання банківських послуг Monobank від 21 серпня 2019 року станом на 15 березня 2021 року у сумі 11710 грн. 55 коп., у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11710 грн. 55 коп. (а.с.7).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи та Тариф из огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов і правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у данному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. При цьому суд першої інстанції послався на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 342/180/17.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції Дніпровський апеляційний суд не погоджується, а посилання на вказані вище правові висновки ВП Верховного Суду є безпідставним, оскільки у вказаній постанові інші обставини справи.

Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається із частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається із частини 1 статті 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі:

1) у паперовому вигляді;

2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»;

3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;

4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 2 Анкети-заяви від 21.08.2019 року до Договору про надання банківських послуг передбачено, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Згідно з пунктом 6 вказаної Анкети заяви, відповідачка ОСОБА_1 просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналогу (у тому числі електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку (а.с. 8).

Клієнт засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем.

В анкеті-заяві зазначено, що Клієнт просить відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказаному у мобільному додатку.

У справі, що переглядається, між позивачем та відповідачкою було укладено електронний договір, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (із змінами) передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною 3 статті 11 вказаного вище Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Як вбачається із частини 6 статті 11 вказаного вище Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частиною 1 статті 12 вказаного вище Закону передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до підпункту 5.16 пункту 5 розділу II Умов і правил, у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50% від суми, одержаного Клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних.

Як вбачається із підпункту 5.19 вказаного вище розділу Умов і правил, у випадку, якщо істотне порушення Клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у пункті 5.18., Кредит стає у форму «на вимогу», а Банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою Мобільного додатку направляє Клієнту Вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. З моменту направлення Вимоги і до повного погашення на залишок суми заборгованості нараховується штраф у розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4% на місяць за кожен день прострочення виконання (а.с 19 - 20).

Умови кредитного договору відповідачка належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 15.03.2021 вона має заборгованість перед позивачем у розмірі 11710,55 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11710,55 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається із частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що за подання до суду першої інстанції позовної заяви позивачем 22 липня 2021 року було сплачено 2270,00 грн. судового збору (а.с. 32), за подання апеляційної скарги позивачем сплачено 3405,00 грн. (а.с. 70 зв.), а всього 5675,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі викладеного вище, Дніпровський апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», в інтересах якого діє Македон Олександр Андрійович, задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21.08.2019 року у розмірі 11710 (одинадцять тисяч сімсот десять) грн. 55 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: