Ухвала

03 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 638/8140/21

провадження № 61-11823ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Грузкова Юлія Володимирівна, про визнання договору дарування недійсним та звернення стягнення на заставне майно,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно.

У подальшому, остаточно визначившись з позовними вимогами та складом учасників справи, подав позовну заяву до ОСОБА_2

та ОСОБА_3 , в якій просив визнати недійсним договір дарування

19/40 часток нежитлових приміщень, укладений 03 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю. В.

03 листопада 2016 року, зареєстрований в реєстрі № 1864 та звернути стягнення на предмет застави, згідно з договором позики від 20 вересня 2016 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме

на 19/20 часток нежитлових приміщень цокольного поверху номер 82, 83, 84, 84, 86 літ. А-18, загальною площею 85,3 кв. м, що знаходяться

за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності

за ОСОБА_1 на вищевказані нежитлові приміщення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого

2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування 19/40 часток нежитлових приміщень, укладений 03 листопада 2016 року між ОСОБА_2

та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю. В. 03 листопада 2016 року, зареєстрований в реєстрі № 1864.

Звернуто стягнення на предмет застави, згідно з договором позики

від 20 вересня 2016 року, укладеним між ОСОБА_1

та ОСОБА_2 , а саме на 19/20 часток нежитлових приміщень цокольного поверху номер 82, 83, 84, 84, 86 літ. А-18, загальною площею

85, 3 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на 19/20 часток нежитлових приміщень цокольного поверху номер 82, 83, 84, 84, 86 літ. А-18, загальною площею 85, 3 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого

2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову

у задоволенні позову ОСОБА_1

04 серпня 2023 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2023 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано надіслати на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та копії уточненої редакції касаційної скарги, відповідно до кількості учасників справи, та уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги.

14 вересня 2023 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року і залишити у силі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого

2022 року.

Таким чином, недоліки касаційної скарги усунуто.

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі

про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В уточненій редакції касаційної скарги заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц.

Також заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме вказує на пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України (справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою).

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Також до касаційної скарги додано клопотання про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року

до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Вказане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 може вчиняти дії щодо відчуження спірного майна, що у результаті унеможливить виконання рішення суду.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Клопотання про зупинення дії та виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема,

у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль

та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень

у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести,

що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися

як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення

або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.

Доводи клопотання ОСОБА_1 не свідчать про необхідність зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року, оскільки вони є лише припущенням про ймовірність настання певних наслідків у майбутньому.

Ураховуючи вищевказане, у задоволенні клопотання ОСОБА_1

про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати з Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу № 638/8140/21 за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Грузкова Юлія Володимирівна, про визнання договору дарування недійсним та звернення стягнення на заставне майно.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання

про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2023 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який

за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України,

у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська