Провадження № 2-о/161/480/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Крупінської С.С.,

секретаря с/з Федорової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. В обгрунтування заяви зазначив, що з 18.11.2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась дитина, дівчинка, вагою 2700 грамів. Дитина була народжена в пологовому будинку, який розташований на тимчасово окупованій території м.Севастополь Автономної Республіки Крим, про що було видано свідоцтво про народження. При цьому, зазначає, що свідоцтво про народження є недійсним та створює правових наслідків, тому встановлення юридичного факту необхідне для реалізації його батьківських прав, державної реєстрації народження дитини в Україні, та отримання відповідного свідоцтва про народження.

У зв`язку з чим, просить встановити факт народження громадянкою України, уродженкою м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, Україна, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитини жіночої статі, ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна. Батьком дитини є громадянин України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Зоринськ, Перевальського району Луганської області.

Одночасно з поданою заявою представник заявника просила розгляд справи провести у її відсутності та заявника . Заяву підтримала, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїв судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно з частиною четвертою статті 49 Цивільного кодексу України реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до пунктів 2, 3, 22, 23 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичний висновок про народження; медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о); медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Власне ім`я дитини визначається за згодою батьків. Власне ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. По батькові дитині присвоюється за власним іменем батька.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII встановлено, що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

З копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 11.02.2022 року, виданим органом 1220 вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Зоринськ Перевальського району Луганської області та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

З копії паспорта громадянки України серії НОМЕР_2 виданого Нахімовським РВ УМВС України в м.Севастополі 06.09.2006 року вбачається, що ОСОБА_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області (а.с.7-8)

З виписки з історії розвитку новонародженого № 10/4050 Пологового будинку № 2 вбачається, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дівчинку- ОСОБА_3 , вагою 2700 грам у місті Севастополі, про що було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 Відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району м.Севастополя (а. с.11).

Зі змісту вказаних документів видно, що матір`ю дитини є ОСОБА_6 , батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав в свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

При цьому, суд враховує, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17 викладено правову позицію згідно з якою документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

В рішенні ЄСПЛ від 10.05.2001 у справі «Cyprus v. Turkey» (заява № 25781/94) ЄСПЛ вказав, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади de facto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96).

Частиною 3 ст.317 ЦПК України передбачено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась з посиланням на те, що для проведення державної реєстрації надано документ, виданий на тимчасово окупованій території.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку.

При таких обставинах, оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась суд вважає, що заяву про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України слід задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України, уродженкою м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитини жіночої статі, ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна. Батьком дитини є громадянин України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , м.Зоринськ Перевальського району Луганської області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 01 листопада 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська