КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №759/2210/23
номер провадження №22-ц/824/9973/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Святошинського районного суду міста Києва Петренко Н.О.,

у цивільній справі 759/2210/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 за результатами розгляду якого просила стягнути: аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 000 грн., щомісячно починаючи з 06 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на утримання дружини у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 06 лютого 2023 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку; витрати на правничу допомогу у сумі 3 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 . Вказуючи, що середня заробітна плата по місту Києву станом на 06 лютого 2023 року становить більше 21 000 грн., у зв`язку з чим, просить стягнути аліменти на утримання сина у сумі 6 000 грн. щомісячно. Зазначаючи, що син сторін не досяг трьохрічного віку та проживає з позивачем, що є підставою для стягнення аліментів на її утримання у сумі 2 000 грн. щомісячно.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн., які підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 06 лютого 2023 року та до досягнення сином повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

В частині стягнення аліментів на утримання дружини відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині розміру аліментів, стягуваних на утримання сина, та в частині відмови у стягненні аліментів на утримання дружини, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання сина змінити, а саме, у абзаці другому резолютивної частини оскаржуваного рішення вислів «у розмірі 3 000 грн.» змінити на «у розмірі 6 000 грн.», в частині відмови у стягнення аліментів на утримання дружини скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги у цій частині задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року оскаржується в частині розміру стягуваних аліментів на утримання сина та в частині відмови у стягненні аліментів на утримання дружини, а відтак, виходячи з ч. 1 ст. 367 ЦПК України переглядається судом апеляційної інстанції у зазначеній частині.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15).

Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 07 лютого 2023 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 18).

Згідно акту про встановлення факту проживання громадянина (-ки) від 30 січня 2023 року, затвердженого головою правління ЖБК «Індикатор-7», ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 16).

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини у сумі 3 000 грн., суд першої інстанції виходив з вимог ст.182 СК України та вважав, що розмір аліментів в сумі 6 000 грн. є завищеним, оскільки матеріали справи не місять доказів достатності (наявності) у відповідача заробітку (доходу), який би надавав можливість суду визначити суму аліментів саме у такому розмірі.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства, розмір аліментів, які суд визначає судовим рішенням, залежить від встановлення низки обставин в їх сукупності, зокрема стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом щодо стягнення аліментів на утримання сина, позивач посилалась на середню заробітну плату по м. Києву станом на 06 лютого 2022 року.

Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження проживання відповідача у м. Києві.

Натомість, позивачем зазначено останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 .

Виходячи з наведено, визначаючи розмір аліментів, суд не вправі брати до уваги середню заробітну плату по м. Києву.

Крім того, згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем.

Натомість, розмір аліменти у сумі 3 000 грн., визначений судом першої інстанції, за обставин даної справи, є таким, що у повній мірі відповідатиме принципу справедливості та розумності, а відтак, висновки суду в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання сина, є законним та обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції виходив з відсутності у матеріалах справи доказів на підтвердження наявності у відповідача можливості надавати таку допомогу.

Однак, погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції в повній мірі не можливо, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

З аналізу наведених норм права вбачається, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

З матеріалів справи вбачається, що на час звернення позивача до суду з даним позовом, дитина сторін, не досягла трьохрічного віку та проживає з позивачем, а отже остання наділена правом звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Доказів на підтвердження наявності у позивача заробітку, матеріали справи не містять.

При цьому, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження відсутності у нього можливості сплачувати аліменти на утримання матері дитини, що виходячи з приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів також бере до уваги, що розмір аліментів у сумі 2 000 грн. на утримання матері дитини, яка не досягла трьох річного віку, не буде надмірним тягарем для відповідача, проте зможе забезпечити інтереси матері.

З огляду на наведене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог щодо стягнення на користь позивача аліментів на її утримання, не ґрунтується на матеріалах справи та нормах чинного законодавства.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак, підлягає скасуванню у вказаній частині з постановленням нового, про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у сумі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 06 лютого 2023 року і до досягнення дитиною ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) трьохрічного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьохрічного віку скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, за яким:

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) аліменти на утримання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 2 000 грн. щомісячно, з починаючи з 06 лютого 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Судді: