Провадження 6/522/302/23
УХВАЛА

23 жовтня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про заміну стягувача, на підставі ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилася цивільна справа за позовом Акціонерного товариства « ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованосі.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2020 року позовні вимоги АТ «ОТП Банк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства « ОТП Банк» (р/р НОМЕР_2 , МФО 300528, ОКПО 21685166, АТ ОТП Банк) заборгованість у розмірі 92 436,38 грн.

30 червня 2023 року представник ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про заміну стягувача у зв`язку з тим що, 20 серпня 2021 року між ТОВ «Цикл Фінанс» та АТ «ОТП Банк» було укладено договір факторингу № 20/08/21, на підставі якого було відступлено право вимоги за кредитним договором № від 23.06.2017 року, який було укладено між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17 липня 2023 року дану заяву прийнято до провадження.

У судове засідання 23 жовтня 2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. В заяві представник заявника просить розглядати заяву у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи та заяву, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2020 року позовні вимоги АТ «ОТП Банк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства « ОТП Банк» (р/р НОМЕР_2 , МФО 300528, ОКПО 21685166, АТ ОТП Банк) заборгованість у розмірі 92 436,38 грн.

20 серпня 2021 року між ТОВ «Цикл Фінанс» та АТ «ОТП Банк» було укладено договір факторингу № 20/08/21, на підставі якого було відступлено право вимоги за кредитним договором № від 23.06.2017 року, який було укладено між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2021 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» відповідно до вимог чинного законодавства України був укладений Договір факторингу №20/08/21, відповідно до якого АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Цикл Фінанс», а ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № від 23.06.2017 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс».

З представлених заявником документів вбачається, що ТОВ «Цикл Фінанс» за результатами укладеного Договору факторингу №20/08/21від 20.08.2021 року набуло право вимоги за судовим рішенням ухваленим у даній справі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

З врахуванням викладеного, заявник правомірно та обґрунтовано звернувся до суду з даною заявою, яка підлягає задоволенню з метою можливості виконання рішення суду та захисту законних прав та інтересів стягувача.

Відповідно п.п.1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.2 ст.442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 20.11.2013 року (справа №6-122цс13), виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Для правонаступника усі дії, вчиненні до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ч.5 ст.442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження.

Зі змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 6 Конвенції проголошує право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно правових аспектів до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось на шкоду однієї зі сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення суду, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греціїї» (980-079) від 19 березня 1997 року). Права особи вважаються захищеними після повного виконання рішення суду.

Статтею 124 Конституції України передбачено, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими для виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

З аналізу статей 512-518 Цивільного кодексу України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 Цивільного кодексу України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги.

Зазначені доводи висловлені Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 провадження №12-97гс18.

На підставі вищевикладене, суд вважає заяву представника ТОВ «Цикл Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) обґрунтованою, заявленою на законних підставах, а тому такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 12, 76-81, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 260, 261, 263, 268, 353-354, 442 ЦПК України, ст.ст.11, 512, 514 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про заміну стягувача, на підставі ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача АТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «Цикл Фінанс» у справі № 521/19589/19, виконавчий лист № 521/19589/19 від 05.11.2020 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлений 30.10.2023 року.

Суддя Р. Д. Абухін

23.10.2023