ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5764/23
Провадження № 2/362/2199/23
У Х В А Л А

"05" жовтня 2023 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: - земельну ділянку, кадастровий номер :02:026:0036, площа 0,1502 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації земельної ділянки: 28.08.2015 року, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області. Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2696, виданий 08.09.2011 року, видавник: Приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончук І.Б.; - житловий будинок, загальна площа 210,4 кв.м, житлова площа 63,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; - Транспортні засоби: 1. CHEVROLET AVEO, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_1 , дата реєстрації 23.05.2007 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 88 862,00 грн.; 2. DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_2 , дата реєстрації: 01.09.2009 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 76 520,00 грн.; 3. FORD FIESTA, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_3 , дата реєстрації: 02.12.2011 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 115 183,00 грн.; KIA SPORTAGE, 20132 р.в., № НОМЕР_4 , дата реєстрації: 27.02.2013 року, власник: 20.04.2021 року переєстровано на нового власника, ринкова вартість 398 232,00 грн.; 4. CHEVROLET AVEO, 2013 р.в., № кузова НОМЕР_5 , дата реєстрації: ІНФОРМАЦІЯ_1 , власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 130 001,00 грн. Здійснити розділ спільного сумісного майна подружжя між сторонами наступним чином: визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на частину наступного нерухомого майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: 1. земельна ділянка, кадастровий номер :02:026:0036, площа 0,1502 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації земельної ділянки: 28.08.2015 року, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області. Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2696, виданий 08.09.2011 року, видавник: Приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончук І.Б.; 2. житловий будинок, загальна площа 210,4 кв.м, житлова площа 63,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 3. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості її частки наступних транспортних засобів у загальній сумі 404 399,00 грн. визнавши при цьому право власності на вказані транспортні засоби за відповідачем ОСОБА_2 : CHEVROLET AVEO, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_1 , дата реєстрації 23.05.2007 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 88 862,00 грн.; DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_2 , дата реєстрації: 01.09.2009 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 76 520,00 грн.; FORD FIESTA, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_3 , дата реєстрації: 02.12.2011 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 115 183,00 грн.; KIA SPORTAGE, 20132 р.в., № НОМЕР_4 , дата реєстрації: 27.02.2013 року, власник: 20.04.2021 року переєстровано на нового власника, ринкова вартість 398 232,00 грн.; CHEVROLET AVEO, 2013 р.в., № кузова НОМЕР_5 , дата реєстрації: 19.11.2021 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 130 001,00 грн.

Перевіривши позовну заяву, суд прийшов до наступного висновку.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2023 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем в порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України не сплачений судовий збір в повному обсязі.

На виконання ухвали від 15.09.2023 року, 02.10.2023 року через канцелярію суду позивачкою ОСОБА_1 було подано заяву про усунення недоліків.

Однак, недоліки наведені в ухвалі суду від 15.09.2023 року усунуті не були, зокрема: позивачем до позовної заяви не додано квитанцію про сплату судового збору в повному розмірі, а саме не доплачено судовий збір у розмірі 6 441,60 грн.

З огляду на те, що позивач не виконав вимоги п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не усунув всі зазначені в ухвалі суду недоліки, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суддя також враховує та звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суддя вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням всіх недоліків та роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 4, 11, 12, 13, 43, 44, 48, 81, 175, 185, 260 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стати підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцяти денний строк з дня оголошення ухвали, особами, які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення ухвали - в цей же строк з часу одержання копії цієї ухвали.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко