Єдиний унікальний номер справи 754/4052/22
Провадження №22-ц/824/7676/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Лащевської Д.О.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва», Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні мережі», ПрАТ АК «Київводоканал», про стягнення суми сплачених комунальних витрат та розподілу рахунків серед власників житла,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року позивачі звернулись до суду з позовом про стягнення суми сплачених комунальних витрат та розподілу рахунків серед власників житла.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що позивачі та відповідачі ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) є співвласниками квартири у рівних долях за адресою: АДРЕСА_1 , і кожному з них належить по 1/5 частки квартири, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 2000 року. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщені станом на 31.08.2021 за вказаною адресою зареєстровано 5 осіб. Позивач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за іншою адресою. П`ятою особою зареєстрована неповнолітня правнучка ОСОБА_2 та онучка ОСОБА_3 . За час спільного володіння та проживання у квартирі за період з травня 2020 по грудень 2021 комунальні платежі сплачували тільки позивачі, що підтверджується копіями Рахунків - повідомлень про нарахування житлово-комунальних послуг та квитанціями про їх сплату. За вказаний період часу позивачами сплачено на загальну суму 81 276,58 грн. Враховуючи, що квартира перебуває у власності п`ятьох осіб, то і сплачувати комунальні послуги повинні усі власники майна, а відповідно суму яку потрібно стягнути з кожного відповідача дорівнює 16 255,00 грн. Також позивач ОСОБА_2 декілька разів зверталася у комунальні структури з метою розділити рахунки на усіх власників житла для того, щоб мати змогу сплачувати кожному за себе, однак отримувала відписки або зовсім не отримувала відповіді.

З врахуванням останньої редакції уточненого позову від 04.07.2022 року позивачі просили суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 3/5 суми сплачених позивачами комунальних витрат за період з травня 2020 по грудень 2021 у розмірі 48 765,00 грн. та зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», ТОВ «Київські енергетичні мережі» Yasno та ПрАТ АК «Київводоканал» виставляти рахунки за комунальні послуги кожному з п`ятьох власників окремо.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року позов задоволено частково; стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в рівних частках кожному суму сплачених ними витрат за надані комунальні послуги за період з травня 2020 року по грудень 2021 року - 48765,00 грн. та понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору 1984,80 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким змінити рішення у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми сплачених комунальних витрат з 16 255 грн. на 9 314,25 грн., та вирішити питання судового збору.

28.06.2023 року до Київського апеляційного суду від ПрАТ АК «Київводоканал» надійшли пояснення на апеляційну скаргу.

В судове засідання 14.09.2023 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва», представник товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні мережі» до суду не зявились, про розгляд справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачі та відповідачі ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) є співвласниками квартири у рівних долях за адресою: АДРЕСА_1 , і кожному з них належить по 1/5 частки квартири, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 2000 року. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщені станом на 31.08.2021 за вказаною адресою зареєстровано 5 осіб. Позивач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за іншою адресою. П`ятою особою зареєстрована неповнолітня правнучка ОСОБА_2 та онучка ОСОБА_3 .

В своєму відзиві позивачі стверджують, що за період з травня 2020 року по грудень 2021 року інші співвласники відмовляються сплачувати свою частку за житлово-комунальні послуги по квартирі, у зв`язку з чим вони самостійно в повному обсязі сплачують вартість житлово-комунальних послуг. Згідно наданих позивачами рахунків та квитанцій вони в період з травня 2020 року по грудень 2021 року сплатили за житлово-комунальні послуги 81276,58 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , мають обов`язок нарівні з позивачами оплачувати вартість житлово-комунальних послуг відповідно до розміру їх частки у праві власності на квартиру, тобто в розмірі 1/5 частки нарахованої та сплаченої позивачами вартості житлово-комунальних послуг. При цьому суд першої інстанції зазначив відсутність жодних правових підстав Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва», ТОВ «Київські енергетичні мережі» та ПрАТ АК «Київводоканал» для розподілу рахунків між співвласниками квартири.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Суть доводів апелянта полягає в тому, що з його точки зору позивачі не довели належним чином загального розміру суми стягнення у зв`язку з тим, що частина наданих позивачами квитанцій не містить зазначення особи платника або призначення платежу, а на частині представлених до суду копій квитанцій взагалі не можна розібрати сплачену суму.

Вищевказані доводи апелянта не можуть бути прийняті колегією суддів апеляційного суду. На підтвердження факту сплати зазначеної позивачами суми, останніми були надані до суду рахунки на сплату комунальних платежів та квитанції про їх фактичну сплату. Хоча частково квитанції дійсно не мають зазначення прізвища платника чи зазначення призначення платежу, вже сам по собі факт наявності у позивачів таких квитанцій встановлює презумпцію здійснення платежів саме ними. При цьому незазначення у фіскальних чеках прізвища, ім`я, по батькові платника або повного призначення платежу є звичайною практикою і не може спростовувати факт здійснення такого платежу.

Щодо неналежності представлених до матеріалів справи копій квитанцій, як про те зазначено в апеляційній скарзі, апеляційний суд зважає на те, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції жодних заперечень щодо копій документів з боку відповідачів не надходило. Крім того, з метою усунення будь-яких сумнівів щодо вказаних копій в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції сторона позивача надала для огляду оригінали вищевказаних квитанцій, в тому числі і представнику апелянта.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами розгляду справи апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько