Справа №760/5865/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.,

при секретарі- Щепановій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва", третя особа - Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" матеріальну шкоду в розмірі 320 180, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 40 000, 00 грн. понесені витрати по розгляду справи у розмірі 18 000, 00 грн., судовий збір 3 601, 80 грн. та витрати понесені по оплаті дослідження з визначення розміру матеріального збитку у розмірі 10 037, 16 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

12.03.2020 з вини відповідача відбулося залиття її квартири.

Так, посилається, що згідно акту про залиття від 13.03.2020 вказано, що аварія трапилася в системі опалення, гарячого постачання, залиття сталося з вищерозташованої квартири № 12 . Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО є внаслідок підвищення тиску у внутрішньобудинковій системі централізованого опалення, відбулося пошкодження подавального трубопроводу ЦО на горищі будинку.

Станом на 12.03.2020 житловий будинок АДРЕСА_1 та його внутрішньобудинкова система централізованого опалення перебували у господарському віданні Керуючої компанії, що обслуговувався житлово-експлуатаційною дільницею № 906 Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва".

Позивач вважає, що саме винними діями відповідача їй було спричинено матеріальної шкоди на суму 320 180 грн., що підтверджується висновком експерта № 1298 від 12.04.2023 Полтавського відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса".

Вказує, що в добровільному порядку відповідач не відшкодував причинену їй матеріальну шкоду, а тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

16.03.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 24.03.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду в відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) учасників справи.

25.04.2023 позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, дана заява прийнята судом як належно подана у строки та порядок, передбачені цивільним процесуальним законодавством України.

01.05.2023 третьою особою подано до суду пояснення, в яких третя особа посилалась на відсутність винних дій останнього у затопленні кваритири позивача, яке сталося 12.03.2020. Також, разом із даними поясненнями КП "Київтеплоенерго" просило суд здійснювати розгляд справи № 760/5865/23 у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, вимоги чого викладені в клопотанні від 26.04.2023.

Дане клопотання третьої особи ухвалою суду від 05.10.2023 залишено без задоволення через його необгрунотованість.

01.05.2023 третьою особою подано до суду пояснення на позовну заяву, в яких третя особа посилалась на вже викладені обгрунтування в своїх поясненнях від 26.04.2023 щодо відсутності винних дій із їх сторони. В той же час, третя особа вказує на підставах, що відповідальність за обслуговування горищ несе обслуговуюча організація, тобто відповідач у справі. Крім того, на думку третьої особи, обов`язок утримувати внутрішньобудинкові мережі в будинку АДРЕСА_1 в належному технічному стані та здійснювати їх обслуговування, ремонт, проведення планових та позапланових перевірок, а також визначення готовності будинку до експлуатації в наступний зимовий період опалювального сезону, тощо - належить Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва", а, отже, у затопленні кваритири позивача, яке сталося 12.03.2020, винен відповідач.

17.05.2023 відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому останній посилався на те, що зі сторони відповідача відсутня вина, а також причинно-наслідковий зв`язок між їх діями та негативними наслідками, які настали (залиття). Просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, пред`явлених до відповідача.

Також відповідачем 17.05.2023 подано клопотання про призначення по справі судової експертизи,яке ухвалою суду від 05.10.2023 залишено без задоволення, як необгрунтоване.

22.05.2023 третьою особою подано до суду пояснення на позовну заяву та відзив на позовну заяву. В даних поясненнях третя особа вкотре наголосило щодо відсутності винних дій із їх сторони. Позаяк, на заперечення відповідача, третьою особою надано роз`яснення технічних меж обслуговування (а відтак і відповідальності) теплової мережі, яка перебувала у господарському віданні КП "Київтеплоенерго", що, на думку останнього, вказує на відсутності компетенції та відповідальності третьої особи за питання підвищення тиску у внутрішньобудинковій системі централізованого опалення будинку АДРЕСА_1 . Також, до цих пояснень надано довідку КП "Київтеплоенерго", в якій зазначено, що 12.03.2020 підвищення тиску в зовнішніх теплових мережах до житлового будинку АДРЕСА_1 не мало місце.

Позивач не користався своїм правом на відповідь на відзив, інші заяви та клопотання суду не надходили та судом не вирішувались.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 ; право власності підтверджується Договором дарування, серія та номер: 4-972, виданий 07.05.2001 та Інформаційною довідкою № 322583783 від 12.02.2023 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

12.03.2020 відбулось залиття вказаної вище квартири ОСОБА_1 . На місце аварії викликались відповідні служби, якими проводився огляд затопленого приміщення, складалась відповідна документація, проведено ремонт.

13.03.2020 відповідною комісією складено Акт про залиття, аварії, що трапилось на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який підписано всіма членами комісії, що були присутні та які брали участь у встановленні факту залиття квартири.

Даним Актом про залиття від 13.03.2020 встановлено наступне:

1.Залиття квартири АДРЕСА_1 сталося з вищерозташованої квартири № 12 .

2.В результаті залиття в квартирі № 8 у великій, малій кімнаті та кімнаті загального користування намокла стеля, частково стіна та підлога:

-велика кімната: стеля (підвісна, клеєве фарбування), площа пошкодження - 20 м2; стіна (шпалери) площа пошкодження - 5 м2; підлога (паркет) площа пошкодження - 20 м2;

-мала кімната: стеля (підвісна, клеєве фарбування) площа пошкодження - 13 м2; стіна (шпалери) площа пошкодження - 5 м2; підлога (паркет) площа пошкодження - 13м2;

-кімната загального користування: стеля (клеєве фарбування) площа пошкодження - 0,5 м2; стіна (шпалери) площа пошкодження - 0,25 м2; підлога (паркет) площа пошкодження - 0,25 м2.

-Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО є внаслідок підвищення тиску у внутрішньобудинковій системі централізованого опалення, відбулося пошкодження подавального трубопроводу ЦО на горищі будинку.

Внаслідок вказаного вище залиття, позивачу, як власнику квартири АДРЕСА_1 було спричинено матеріальної шкоди, а тому остання звернулась до експертної установи - Національного наукового центру "Інститут судових експертиз імені Заслуженого проф. М.С. Бокаріуса" з приводу проведення будівельно-технічної експертизи для оцінки завданої шкоди.

Полтавським відділенням Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" проведено судову будівельно-технічну експертизу для подачі до Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/5865/23, за наслідками якої складено висновок експерта № 1298 від 12.04.2023 (далі - "Висновок експерта № 1298"). Згідно вказаного Висновку експерта № 1298 від 12.04.2023 вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) в квартирі АДРЕСА_1 , проведення яких необхідне внаслідок її залиття 12.03.2020, складає 320 180 грн.

Позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" матеріальну шкоду в розмірі 320 180, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 40 000, 00 грн. понесені витрати по розгляду справи у розмірі 18 000, 00 грн., судовий збір 3 601, 80 грн. та витрати понесені по оплаті дослідження з визначення розміру матеріального збитку у розмірі 10 037, 16 грн.

Суд знаходить доводи позивача щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача обґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, як их особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди передбачені ст. 1166 ЦК України.

Загальне правило статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Якщо мають місце спеціальні підстави, що надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей § 1 Глави 82 ЦК, треба застосовувати спеціальні норми.

Згідно Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства N 76 від 17 травня 2005 року (далі - Правил) встановлено правовий статус балансоутримувача будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач), згідно з яким -це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення шпітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Так, до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій належать, зокрема, витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, гарячого, холодного водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та поточний ремонт конструктивних елементів інженерних систем і технічних пристроїв будинків, які враховуються при формуванні тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Визначення робіт, які відносяться до технічного обслуговування, поточного ремонту або капітального визначається Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженим заказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150.

Поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і колодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків) включено до переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затвердженого Постановою КМУ від 1 червня 2011 р. № 869.

Роботи по ремонту трубопроводу, ізоляції на трубопроводах та інших витрат систем централізованого опалення відносяться до робіт капітального характеру, які не враховуються у тарифах на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Разом з цим, Житловим кодексом Української PCP встановлено, що фінансування капітального ремонту житлового фонду здійснюється за рахунок його власника, а саме: в будинках комунальної власності - за рахунок місцевого бюджету; в будинках державної власності - за рахунок коштів підприємства, установи, організації, яким належить цей будинок; у будинках житлово-будівельних кооперативів - за рахунок коштів кооперативу; в будинках громадського житлового фонду - за рахунок коштів власників фонду.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про житлово - комунальні послуги" (тут і в подальшому в редакції Закону 2189-VIII чинній на 12.03.2020), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.

Управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" надавало станом на 12.03.2020 послуги мешканцям будинку АДРЕСА_1 на підставі типового договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, що не заперечується Керуючою компанією.

Отже, Керуюча компанія була станом на 12.03.2020 була управителем й балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 .

Окрім цього, станом на 12.03.2020 житловий будинок АДРЕСА_1 та його внутрішньобудинкова система централізованого опалення перебували у господарському віданні саме Керуючої компанії, що обслуговувались житлово-експлуатаційною дільницею № 906 Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" (згідно даних листа Керуючої компанії від 16.04.2020 № 38-1478/ОЗ). Дані відомості узгоджуються та не суперечать даним Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (листи № 28АУ/02/1у/2/1679 від 08.05.2020 та № 28АУ/02/1у/2/2016 від 14.05.2021, пояснення у судовій справі).

У силу ж дії ч. 4 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний, зокрема:

1) забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг;

4) інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Зобов`язання балансоутримувача здійснити належну герметизацію інженерних вводів також міститься в ч. 2 п. VIII Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 10 грудня 2008 року № 620/378 та в розпорядженні виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.05.2017 № 626 (п. 19.5).

У відповідності з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій у літній період проводяться такі роботи, зокрема, п. г) щодо систем опалення і гарячого водопостачання - ревізія кранів та іншої запірної арматури розширювачів і повітрозбірників, відновлення зруйнованих або заміна недостатньої теплової ізоляції труб у сходових клітках, підвалах, на горищах і в нішах санітарних вузлів. За наявності непрогрівання радіаторів проводиться їх гідропневматичне промивання. По закінченні всіх ремонтних робіт весь комплекс пристроїв з теплопостачання підлягає експлуатаційній наладці під час пробного опалення (п. 2.8.8. Правил).

Під час підготовки житлового фонду до експлуатації в зимовий період виконуються такі роботи: - забезпечення належної гідроізоляції фундаментів, стін підвалу і цоколю та їх сполучення із суміжними конструкціями, сходових кліток, підвальних і горищних приміщень, машинних відділень ліфтів, справність та утеплення пожежних гідрантів (п. 2.8.2. Правил).

На горищах та технічних поверхах повинен забезпечуватися (п. 3.2.1. Правил):- температурно-вологісний режим горищних приміщень, що перешкоджає випаданню конденсату на поверхні захисних конструкцій; -доступ до всіх елементів і чистота горищного приміщення.

Вхідні двері або люки (для горищних приміщень із запасними, напірними і розширювальними баками) виходу на покрівлю повинні бути утеплені, обладнані ущільнювальними прокладками, завжди замкнені (один комплект ключів зберігається в чергового диспетчера ОДС або кімнаті техніка - майстра виконавця послуг, а другий - у консьєржа чи двірника), про що робиться відповідний напис на люку чи дверях (п. 3.2.5. Правил).

Під час технічного обслуговування та ремонту будівельних конструкцій здійснюється огляд горищних приміщень перевіряються (п. 4.4.18.Правил):

- стан зовнішніх дверей та люків;

- стан слухових вікон і жалюзі;

- температурно-вологісний режим;

- наявність ходових дощок уздовж приміщення і між слуховими вікнами на покрівлі крутого даху;

- стан ізоляції трубопроводів.

Таким чином, відповідальність за обслуговування горищ несе обслуговуюча організація, тобто Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва".

Факт залиття приміщення та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

Вбачається, що уповноважені особи КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" визначаючи винуватця залиття, яке сталося 12.03.2020, фактично вказують саме КП "Київтеплоенерго".

Проте, посадових чи уповноважених осіб КП "Київтеплоенерго", як сторону, з чиєї вини сталось таке залиття, до огляду вказаного приміщення та складення відповідного Акту не залучили та участі у такому обстеженні не забезпечили.

Крім того, керуючись Додатком 2 "Періодичність профілактичного обслуговування елементів жилих будинків" Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. № 76, - огляд системи центрального опалення та технічне обслуговування повинні проводитись із періодичністю 3-6 місяців.

Такий огляд системи центрального опалення та технічне його обслуговування в будинку АДРЕСА_1 компанією не проводився, а інформація в.о. директора Керуючої компанії Костянтина Лук`янова про виконання планового огляду зазначеного будинку восени 2019 року не відповідає дійсності та є неправдивою.

Так, відповідаючи на адвокатський запит Адвоката Яценка Є.О., до листа від 16.04.2020 №38-1478/ОЗ долучено копію документа під назвою "Акт огляду житлового будинку від 25.10.2019", який ніби-то мав би підтвердити плановий огляд будинку АДРЕСА_1 . Суд погоджується із мотивами позивача в цьому розрізі, що: по-перше, його не підписано всіма членами комісії; по-друге, не відомо яких висновків прийшла комісія за наслідками огляду будинку; по-третє, даний акт не відповідає вимогам Правил, форма та зміст акту визначені Правилами, є додатком 1 до Правил.

Разом з цим, суд вважає, що КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" як під час складення акту, так і у ході розгляду справи в суді не надала обґрунтувань та документів, які б підтверджувати відсутність вини відповідача у залитті квартири позивача 12.03.2020.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач, як управитель та балансоутримувач, має відповідати за шкоду спричинену неналежним утриманням спірного будинку.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що затоплення квартири позивача сталося з вини відповідача, а тому відповідальність за заподіяння шкоди позивачеві має бути покладенена саме на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ст. 192 ЦК України з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи № 1298 від 12.04.2023, вартість майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 у результаті залиття її квартирі АДРЕСА_1 12.03.2020 складає 320 180 грн.

Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву вказав, що вищевказаний висновок експерта викликає у них сумнів щодо його правильності та об`єктивності, однак належних обгрунтувань цьому не надано, як не надано будь-яких інших розрахунків збитків, завданих позивачу.

Оцінивши висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1298 від 12.04.2023 у сукупності з наявними у справі доказами, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з відповідного Висновку, у загальну суму матеріального збитку включено ткож ПДВ (20% = 64 036, 00 грн.).

Разом із тим, суд вважає, що збитки у вигляді податку на додану вартість виникають виключно при здійсненні ремонтних робіт платником зазначеного податку.

При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов`язаних із ремонтом, а відтак і до розміру матеріальної шкоди.

За вказаних вище обставин та приймаючи до уваги те, що позивачем не надано доказів того, що здійснення ремонтних робіт було проведено особою, яка є платником ПДВ, а тому позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 256 144, 00 грн., тобто за виключенням ПДВ у розмірі 64 036, 00 грн.

Крім того, стягненню з відповідача підлягає понесені позивачем 10 037, 16 грн. витрат, пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертизи, що підтверджується копією рахунку Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" № 255 від 13.03.2023 та квитанцією про оплату експертизи № 0.0..1 від 21.03.2023.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що внаслідок залиття квартири та пошкодження її майна, позивач зазнала моальних страждань.

А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 06.04.2018, копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 05/2023 від 06.03.2023, копію акту приймання наданих послуг від 24.04.2023 відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 05/2023 від 06.03.2023.

В сукупності протягом розгляду судової справи судом першої інстанції, згідно п.п. 3.1. договору про надання правової (правничої) допомоги № 05/2023 від 06.03.2023, вартість наданих послуг становитиме 18 000,00 грн.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат суд враховує наступне.

У п. п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі "Бєлоусов проти України" від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є "фактично понесеними", оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За вказаних вище обставин, суд вважає виправданими та такими, що відповідають критерію реальності, розумності та співмірності послуги, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., що на думку суду є обґрунтованим, та відповідає принципу розумності.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2 761.44 грн., тобто пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167,1192 ЦК України, Пленумом Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"; ст. ст. 12,13, 76-81, 133,137, 141, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва", третя особа Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири , задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мацієвича, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 256 144, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000, 00 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мацієвича, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 10 037, 16 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн., судовий збір у сумі 2 761, 44 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.10.2023.

Суддя О.М. Букіна