Справа № 392/1836/23
Провадження № 2/392/604/23
У Х В А Л А

19 жовтня 2023 року суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області КавунТ.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновський Андрій Васильович про визнання недійсним договору міни, державного акту на право власності на земельну ділянку та договору оренди землі,
ВСТАНОВИВ:
19.10.2023 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору міни, державного акту на право власності на земельну ділянку та договору оренди землі.
Подану заяву обгрунтовує тим, що нею було вжито заходів щодо документальної перевірки речових прав на земельну ділянку площею 4,6392 га сільськогосподарського призначення, право власності на яку нею набуто в результаті реформування КСП «Пам`ять Леніна», як його членом, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №036113, виданого Кіровською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області від 02.04.2001 року, зареєстрованого Відділом Держкомзему у Маловисківському районі Кіровоградської області за №4-182.
Земельна ділянка передана ОСОБА_2 в користування ТОВ «КАРАТ», номер запису про право оренди в державному реєстрі за ТОВ «КАРАТ» - 10845004. Орган, який здійснив державну реєстрацію права оренди земельної ділянки в державному реєстрі прав - Реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції.
Підставами для внесення до державного реєстру відомостей про втрату нею права власності на вказану земельну ділянку, з однієї сторони, та набуття у власність саме цієї земельної ділянки ОСОБА_2 є Договір міни від 15.06.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстровано в реєстрі за №572, та не внесено до державного реєстру відомостей про втрату нею права власності на вказану земельну ділянку, з однієї сторони, та набуття у власність саме цієї земельної ділянки ОСОБА_2 ..
Позивач зазначила, що Договір міни укладений з порушенням її інтересів, є недійсним, оскільки внаслідок зловмисної домовленості відповідача ОСОБА_3 та іншої особи, яку встановити можливо після витребування його від третьої особи - Приватного нотаріуса Бабіч Л.Ю., яка провела його реєстрацію в державних реєстрах. За умовами цього договору міни фактично відбувся нерівнозначний обмін. Крім того, невідомо чи оформлялися на момент укладення оспореного Договору міни документи щодо оцінки вартості земельних ділянок за їх площею та вартістю, остільки держреєстри такої інформації не містять. При цьому, така міна не є рівноцінною, а ні за площею, а ні за реальною вартістю земельних площ. Більш того, фактично здійснено обмін значної площі ріллі на незначну площу сіножаті. Земельні ділянки, що є об`єктом обміну розташовані не в межах одного масиву. Наміру відчуження у будь-який спосіб даної земельної ділянки вона не мала.
В той же час, відповідач ОСОБА_3 та інша особа за Договором міни, були добре обізнані з площею та вартістю обмінюваного майна, чітко усвідомлювали, що вчиняють правочин всупереч її інтересам та свідомо допускали настання для неї несприятливих наслідків - припинення права власності на земельну ділянку площею 4,6392 га ріллі.
Відповідачами не було дотримано і обмінних дій щодо надання правовстановлюючих документів на ділянку площею 0,2564 га - належних до передачі їй як новому її власнику.
Так, юридично значимим мав би бути факт передачі їй другого оригінального примірника оспореного Договору міни та правовстановлюючих додатків до нього та здійснена грошова доплата.
Крім того, їй не передавалися а ні копії, а ні оригінали документів щодо набутої земельної ділянки у власність площею 0,2564 га: 1) Договору міни від 15.06.2010 року; 2) Витягу з Державного реєстру правочинів; 3) та/або інші правовстановлюючі документи та додатки до них; 4) грошові кошти також не передавалися.
Під час посвідчення оспореного Договору міни Приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області - вона не була присутньою, жодних довіреностей вона не видавала.
Крім того, оспорюваний правочин був укладений в період дії заборони (мораторію) на відчуження земельних ділянок у вказаний період, за якою угоди укладені під час дії заборони вважаються недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
Відповідно до Прикінцевих га перехідних положень Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.
На виконання вимог даного Закону Реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області припинила надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав та її ліквідовано.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 9 цього ж Закону - зберігання Реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна.
За даних обставин справи - зберігання Реєстраційних справ Реєстраційної служби Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області здійснюється Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області.
Тому, поведінка відповідача ОСОБА_2 та відповідача ТОВ «КАРАТ» свідчить про недобросовісність та наявність реальних ризиків відчуження, обтяження, отриманого у власність та в оренду об`єкту нерухомого майна - земельної ділянки, що була предметом оспореного Договору міни та Договору оренди. У зв`язку із цим, у неї виникає обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання у майбутньому рішення суду у випадку задоволення позову, адже загальновідомою є та обставина, що в даний час законодавчо врегульовано питання вільного ринкового обігу землі сільськогосподарського призначення та скасовано багаторічний мораторій.
Заявлений захід забезпечення позову повністю співмірний із заявленими вимогами, адже як вбачається з відомостей державних реєстрів дана земельна ділянка обліковується саме за власником відповідачем ОСОБА_2 та вже має орендне обтяження по відношенню саме відповідача ТОВ «КАРАТ». Разом з позовом надано достатні, достовірні та належні докази на підтвердження отримання відповідачем ОСОБА_2 цієї земельної ділянки у власність. А відтак, застосування даного заходу забезпечення позову буде належним і достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту порушеного майнового права.
Даний захід забезпечення є тимчасовим заходом. При цьому, не обмежить сторону відповідача ОСОБА_2 та відповідача ТОВ «КАРАТ» у правах володіти та користуватися відповідним майном та жодним чином не вплине на права та інтереси третіх осіб. Застосування таких заходів забезпечення позову не матиме наслідком понесення додаткових витрат відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ТОВ «КАРАТ», а тому, не завдаватиме останнім збитків та/або шкоди. Підстави та необхідність у зустрічному забезпеченні - відсутні. Відповідно, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ОСОБА_2 та відповідача ТОВ «КАРАТ», оскільки дане нерухоме майно (земля) фактично перебуватиме у їх володінні як власника та користувача, а лише буде обмежуватися можливість розпоряджатися ним.
В межах заявлених позовних вимог - винесення судової заборони вчиняти певні дії - є адекватним та розмірним з предметом спору забезпеченням позовних вимог. Їх вжиття судом спроможне буде забезпечити у майбутньому фактичне виконання рішення суду та поновлення порушених прав в разі задоволення позову.
В порядку забезпечення позову державним реєстраторам та іншим особам, які мають повноваження вчиняти реєстраційні дії до закінчення розгляду даної справи та набрання законної сили судовим рішенням, - заборонити проводити будь-які реєстраційні дії на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомого майна, що є предметом спору.
Земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які є предметом спору в даний час вважаються власністю сторони відповідача ОСОБА_2 , а тому остання, зможе зареєструвати на вказані об`єкти нерухомості будь-яке інше речове право, в тому числі нові Додаткові угоди та Договори оренди, Емфітевзису, Купівлі-продажу, Міни, Застави, інші правочини, що як наслідок ускладнить або, навіть, зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому.
Вказані заходи забезпечення позову є напряму пов`язаними з предметом позову, забезпечать фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, внаслідок вжиття подібних заходів забезпечення позову не порушуватимуться будь-які права та інтереси осіб, що не є учасниками судового процесу.
Дослідивши подану заяву та додані матеріали, суддя дійшла висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
15.06.2010 року приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу, Кіровоградської області посвідчено договір міни, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що діє за довіреністю від імені ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 572.
Земельна ділянка розміром 0,2564 га належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 652936, виданого Маловисківською РДА Кіровоградської області 01.06.2010 року.
Земельна ділянка розміром 4,92 га належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 036113, виданого Кіровоською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області 02.04.2001 року.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
За правовим висновком Верховного Суду, співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Верховного Суду від 08.10.2018 р. у справі № 913/257/18).
Цивільний процесуальний кодекс України не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Похідною є вимога щодо застосування ст.216 ЦК України, шляхом повернення обом сторонам договору міни від 15.06.2010 року, у власність земельні ділянки , які належали стороні до його укладення.
Отже, між сторонами у справі існують спірні правовідносини з приводу права власності на земельні ділянки, які виникли на підставі укладення договору міни від 15.06.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 572.
Суд не вправі надавати оцінку доказам, що подані стороною по справі, під час вирішення питання щодо забезпечення позову.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
А тому з метою недопущення порушення права власності, щодо земельної ділянки належної відповідачу ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково, а саме в частині заборони відчуження даної земельної ділянки з метою ефективного захисту позивача.
У судовому засіданні Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 652936 не досліджено.
Керуючись, ст. ст. 149, 153, 260 ЦПК України,
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Сосновський Андрій Васильович про визнання недійсним договору міни, державного акту на право власності на земельну ділянку та договору оренди землі задовольнити частково.
В іншій частині заяви - відмовити.
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Т.В.Кавун