РІШЕННЯ

Іменем України

21.09.2023 Справа №607/6900/23 Провадження № 2/607/1867/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Фігурського М.А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Череватого П.М.,

представника третьої особи Руцької І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про поновлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про поновлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 27.04.2012 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.01.2017. У даному шлюбі народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2019 позивач позбавлений батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 .

Позивач зазначив, що у період з 2014 року до 2022 року відбував покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія». Сумлінною поведінкою і ставленням до праці позивач довід своє виправлення та з 31.01.2022 йому змінено невідбуту частину призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання. З 06.06.2022 позивач знятий з обліку у зв`язку з відбуттям установленого строку громадських робіт. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про те, що позивач не мав змоги належним чином виявляти до дочки батьківського піклування та виконувати свої обов`язки. При цьому і сама відповідач обмежувала спілкування позивача з донькою, щоб не травмувати дитину, з чим позивач погоджувався, однак був проти позбавлення його батьківських прав.

Позивач вказав, що станом на даний час у нього радикально змінилися умови життя, він веде добропорядний спосіб життя, має постійне місце проживання та бажання виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки ОСОБА_3 . Алкогольні напої та наркотичні засоби позивач не вживає. Позитивно характеризується за місцем роботи та має хороші відносини з рідними і сусідами за місцем проживання. Станом на даний час позивач перебуває у шлюбі, у якому у нього народилась донька. Позивач приймає активну участь у вихованні дитини від вказаного шлюбу та приймає участь у вихованні двох дітей дружини від першого шлюбу.

За таких підстав позивач просить поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківські права відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.05.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.06.2023, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи та зобов`язано орган опіки і піклування надати письмовий висновок щодо розв`язання спору.

30.05.2023 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Череватий П.М., у якому відповідач заперечила проти задоволення позову та просила у позові відмовити. Відзив мотивувала тим, що у позовній заяві не містяться відомості про обставини, які вказують на зміну поведінки позивача по відношенню до малолітньої дитини, та обставини, що слугували підставою для позбавлення його батьківських прав. Докази того, що позивач, перебуваючи у місцях позбавлення волі, та після відбуття покарання вживав будь-яких заходів, спрямованих на встановлення зв`язку з малолітньою ОСОБА_3 , до позовної заяви не долучені. При цьому з позовом про поновлення батьківських прав позивач звернувся більше ніж через рік після відбуття покарання. Позивач не надає матеріальну допомогу малолітній ОСОБА_3 , в тому числі після звільнення з місць позбавлення волі. Станом на 22.02.2023 заборгованість зі сплати аліментів становила 72018,07 грн. Заходів з метою погашення наявної заборгованості зі сплати аліментів позивач не вживає. Більше того перш, ніж ініціювати питання про поновлення батьківських прав, позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, у задоволенні якого позивачу було відмовлено. Також відповідач вважає, що позивачем не зазначено будь-яких обставин, які б вказували на те, що поновлення його батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дитини. При цьому малолітня ОСОБА_3 не пам`ятає свого біологічного батька, а будь-який зв`язок між ними відсутній. Своїм батьком ОСОБА_3 вважає теперішнього чоловіка відповідача, який впродовж декількох років виконує роль її батька.

01.06.2023 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено на 26.06.2023.

13.06.2023 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Фігурський М.А., у якій позивач заперечив щодо доводів відповідача, викладених у відзиві. Позивач вважає, що відповідач навмисно вводить суд в оману, зазначаючи про те, що позов про поновлення батьківських прав подано більше, ніж через рік після відбуття позивачем покарання, оскільки відповідачу відомо, що аналогічний позов був поданий одночасно з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, однак у зв`язку зі зміною місця реєстрації відповідача та зміною підсудності, позивач прийняв рішення про доцільність залишення такого позову без розгляду з метою повторного звернення уже до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Крім цього, позивач вказав, що у зв`язку з відбуванням покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія» дійсно не виконував свої батьківські обов`язки. Однак матір позивача ОСОБА_5 підтримувала зв`язок з внучкою, купувала дитині одяг та інші необхідні речі, а також святкувала дні народження та інші святкові дні. Також позивач зазначив, що неодноразово намагався вирішити питання побачень з дитиною мирним шляхом, однак такі дії не дали позитивного результату.

26.06.2023 підготовче засідання відкладено на 15.08.2023 у зв`язку з ненадходженням письмового висновку органу опіки і піклування щодо розв`язання спору.

15.08.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 21.09.2023.

У судовому засіданні 21.09.2023 позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Фігурський М.А. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просили позов задовольнити повністю.

Позивач не заперечував, що після звільнення з місць позбавлення волі жодним чином матеріально не допомагав дитині та не дарував подарунки, а також не бачився з дитиною. Пояснив, що був позбавлений можливості матеріально забезпечувати дитину, оскільки непрацевлаштований, а тому у нього відсутні необхідні кошти. Разом з тим вказав, що в подальшому має намір влаштуватись на роботу та матеріально забезпечувати дитину. Також зазначив, що не зустрічався з дитино, оскільки, приймаючи до уваги те, що він побавлений батьківських прав, переживав, щоб у нього не виникли додаткові проблеми. Вказав, що не звертався з позовом до суду та/або до органу опіки та піклування у зв`язку із вчиненням відповідачем перешкод у побаченні з дитиною або встановлення відповідного графіку побачень з дитиною. Так само позивач не заперечував, що не відвідував навчальний заклад з метою з`ясування успішності дитини, а також не намагався зустрітись з дитиною під час її відвідувань спортивних гуртків.

У судовому засіданні 21.09.2023 відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Череватий П.М. позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві, та просили у позові відмовити повністю.

Відповідач пояснила, що позивач не цікавився вихованням та розвитком дитини, а також не проявляв батьківської турботи навіть під час перебування сторін у шлюбі. Так само після звільнення з місць позбавлення волі позивач жодного разу не телефонував та не зустрічався з дитиною, а також не вживав заходів з метою налагодження контакту з нею. Позивач не надає відповідачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Вказала, що дитина не пам`ятає позивача та не бажає спілкуватися з ним. Станом на даний час дитина проживає у сім`ї, де новий чоловік відповідача належним чином здійснює догляд за дитиною та матеріально її забезпечує. Чоловік відповідача проявляє батьківську любов до дитини, а остання у відповідь також відчуває почуття любові та називає його батьком.

Представник відповідача вказав, що позивач не вживав будь-яких заходів, спрямованих на встановлення зв`язку з малолітньою ОСОБА_3 , а також не надавав матеріальну допомогу на її утримання. Більше того позивач звертався до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, таким чином намагаючись уникнути від виконання свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини. Вказав, що станом на даний час дитина проживає у повноцінній сім`ї, де займаються її вихованням та розвитком. Станом на даний час відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , якого дитина любить та вважає своїм батьком.

У судовому засіданні 21.09.2023 представник третьої особи служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Руцька І.Б. висловила позицію щодо необхідності відмови у позові з підстав, зазначених у висновку органу опіки і піклування щодо розв`язання спору.

У судовому засіданні 21.09.2023 малолітня ОСОБА_3 за участю представника органу опіки та піклування пояснила, що вважає своїм батьком ОСОБА_6 , якого вона любить та який піклується про неї. Обізнана про наявність біологічного батька, однак вказала, що вона його не знає та не бажає спілкуватися з ним та налагоджувати будь-який контакт.

У судовому засіданні 21.09.2023 свідок ОСОБА_5 пояснила, що є матір`ю позивача. Свідок показала, що під час спільного проживання сторін саме свідок та її сестра матеріально допомагали утримувати дитину. Не змогла надати відповідь, чому такий обов`язок не виконував батько дитини, тобто позивач. Підтвердила, що під час перебування позивача у місцях позбавлення волі свідок періодично зустрічалась з дитиною, однак зважаючи на позицію відповідача щодо доцільності обмеження спілкування дитини з позивачем з метою недопущення її психологічного травмування, дитина жодного разу не бачилась з батьком. Також після звільнення позивача з місць позбавлення волі свідок виявляла бажання зустрітись з дитиною, однак відповідач відмовляла свідку у здійсненні таких зустрічей. Не заперечувала, що спроб зустрітись з дитиною позивач при цьому не здійснював. Свідок показала, що обізнана про те, що дитина відвідує заняття з плавання, а також графік таких занять, однак позивач не намагався побачити дитину і під час відвідувань гуртків, бо проживає в іншому населеному пункті і йому незручно добиратись до м. Тернополя.

У судовому засіданні 21.09.2023 свідок ОСОБА_6 пояснив, що станом на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Свідок показав, що проживає спільно з відповідачем та її дочкою більше восьми років. Вказав, що обізнаний про те, що позивач не надає коштів на утримання дитини, а також не цікавиться її життям та не піклується про неї. Повідомив, що відповідач не чинить перешкод позивачеві у спілкуванні з дитиною, оскільки позивач заходів для такого спілкування не вживає. Зазначив, що спільно з відповідачем неодноразово запитували дитину про те, чи не бажає вона спілкуватись з біологічним батьком та підтримувати з ним зв`язок, однак дитина вказувала, що не бажає знати свого біологічного батька.

Заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, думку дитини, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замініють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9). Батьками дитини зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2019 у справі № 607/13985/18 вирішено позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-17).

Частиною 1 ст. 169 СК України передбачено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 169 ЦПК України суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.0.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Системний аналіз зазначених вище положень свідчить про те, що поновлення батьківських прав допускається, якщо батьки змінили свою поведінку та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. До уваги береться також зміна способу життя особи, позбавленої батьківських прав, зміна ставлення до дитини та її виховання. Не менш важливим є глибина та стійкість позитивних змін, що можуть бути підставою для поновлення батьківських прав. При поновленні батьківських прав перш за все суд дотримується принципу охорони інтересів дитини, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в її інтересах.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 2014 року до 2022 року відбував покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія», а тому не мав можливості належним чином виконувати свої обов`язки відносно доньки ОСОБА_3 . Позивач зазначив, що станом на даний час у нього радикально змінилися умови життя, позивач веде добропорядний спосіб життя, має постійне місце проживання та бажання виконувати свої батьківські обов`язки. Алкогольні напої та наркотичні засоби позивач не вживає. Позитивно характеризується за місцем роботи та має хороші відносини з рідними і сусідами за місцем проживання.

Згідно з довідкою ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області № 41/12/1697-22 від 29.08.2022 (а.с. 14) ОСОБА_1 27.06.2014 був засуджений Гусятинським районним судом Тернопільської області до покарання у виді 10 років позбавлення волі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.01.2022 ОСОБА_1 змінено невідбуту частину призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді 240 годин громадських робіт. 06.06.2022 ОСОБА_1 знятий з обліку у зв`язку з відбуттям установленого строку громадських робіт.

Разом з тим суд встановив, що у період з 06.06.2022 до моменту розгляду справи позивач ОСОБА_1 не вживав жодних заходів, спрямованих на встановлення контакту з малолітньою ОСОБА_3 . Зокрема, позивач не телефонував доньці та не зв`язувався з відповідачем щодо узгодження його зустрічі з донькою. Так само позивач не відвідував навчальний заклад з метою з`ясування успішності малолітньої дитини, її поведінки та участі у шкільному житті. Також позивач не вчиняв спроб зустрітися з донькою під час її відвідування занять з плавання, хоча був обізнаний про місце та час таких занять, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5 .

Докази того, що відповідач вчиняли дії, спрямовані на перешкоджання позивачеві у спілкуванні з малолітньої ОСОБА_3 , суду не надані.

При цьому позивач з часу відбуття покарання до подання даного позову не звертався до органу опіки та піклування з клопотанням про встановлення графіку побачень з дитиною, а вчинив такі дії лише після подання відзиву, де відповідач звернула увагу суду щодо неподання позивачем такого клопотання до органу опіки та піклування.

Такі обставини визнавались та не заперечувались позивачем у судовому засіданні.

Також з довідки-розрахунку заборгованості, виданої державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 60140942 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/13985/19 від 23.09.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що станом на 22.02.2023 у позивача наявна заборгованість у розмірі 72018,07 грн (а.с 48-52).

У судовому засіданні позивач не заперечував, що у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів, а також те, що з часу відбуття покарання ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій для матеріального забезпечення дитини, не купував їй одяг, іграшки, шкільне приладдя тощо та не дарував їй подарунків.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про відсутність у нього коштів у зв`язку з відсутністю працевлаштування, оскільки вважає, що позивач мав достатньо часу для працевлаштування, враховуючи те, що з часу відбуття покарання ОСОБА_1 пройшло більше одного року.

Більше того під час звернення до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, зміну розміру аліментів, способу стягнення аліментів та припинення стягнення аліментів позивач зазначав, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у раніше визначеному судом розмірі, оскільки на його утриманні перебуває донька від іншого шлюбу, а також двоє дітей дружини від іншого шлюбу.

Такі обставини дають підстави дійти висновку, що ОСОБА_1 фактично здійснює матеріальне забезпечення своєї іншої дитини, а також дітей своєї дружини, нехтуючи при цьому обов`язком щодо матеріального забезпечення дочки ОСОБА_3 .

Суд критично оцінює таку поведінку ОСОБА_1 та вважає, що такі дії були вчинені позивачем з метою уникнення від виконання передбаченого законодавством обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Такі обставини самі по собі свідчать про небажання позивача приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини.

Більше того суд враховує, що під час відбування позивачем покарання у виді позбавлення волі позивач 03.08.2019 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 7), а також у даному шлюбі народилась дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10). Вказані обставини свідчать про те, що навіть перебуваючи у місцях позбавлення волі, позивач не був позбавлений можливості влаштовувати своє особисте життя, а тому міг вживати заходів з метою налагодження контакту з малолітньою ОСОБА_3 . Однак такі дії позивачем не вчинялись, що визнавали у судовому засідання сторони.

Також з висновку служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 243 від 13.07.2023, вбачається, що орган опіки та піклування з метою захисту інтересів дитини вважає за недоцільне поновити ОСОБА_1 батьківські права відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 97, 98).

Так, органом опіки та піклування встановлено, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, докази фінансових доходів у матеріалах справи відсутні.

При цьому під час розмови з малолітньою ОСОБА_3 встановлено, що остання ніколи не бачилась та не спілкувалась з біологічним батьком. Біологічний батько жодного разу не цікавився її життям, успіхами у навчанні та її особистими досягненнями, не вітав з Днем народження та не дарував подарунків. Своїм батьком дитина вважає ОСОБА_6 , який спільно з матір`ю піклується про неї.

Аналогічні пояснення були надані малолітньою ОСОБА_3 у судовому засіданні. При цьому дитина також зазначила, що не бажає починати спілкуватись з біологічним батьком та не бажає пізнавати його.

Так само з експертного висновку про стан психосоціального розвитку ОСОБА_3 та особливості її психоемоційного ставлення до батьків та внутрісімейних взаємин від 05.04.2019 (а.с. 57-61) вбачається, що у дитини простежується найтісніший позитивний зв`язок з матір`ю ОСОБА_7 , а також доволі високий рівень прийняття-визнання з боку дитини має її вітчим ОСОБА_6 , якого вона називає батьком та визнає його батьківський авторитет, звертається за допомогою щодо ремонту іграшок чи виконання уроків. При цьому дитина відчуває емоційну відчуженість до частини родичів, а саме до свого біологічного батька ОСОБА_1 (про існування якого знає) та його родичів, які зрідка спілкуються з нею.

Відтак, приймаючи до уваги викладені вище обставини та враховуючи думку малолітньої ОСОБА_3 , суд вважає, що поновлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідатиме найкращим інтересам дитини, оскільки станом на даний час у дитини влаштоване особисте життя, наявний сталий побут та сильна емоційна прив`язаність до матері та її теперішнього чоловіка, якого дитина вважає своїм батьком.

Суд вважає, що різке відновлення спілкування дитини з позивачем може призвести до емоційної нестабільності дитини та погіршення її психологічного здоров`я, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 станом на даний час жодним чином не приймає участі у житті дитини, не цікавиться її розвитком та вихованням, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що з метою захисту інтересів дитини позивачу слід вчиняти першочергові заходи для поступового налагодження контакту з дитиною та у разі позитивного результату таких заходів позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з позовом про поновлення його батьківських прав.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами не довів, що змінилася його поведінка щодо участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 та відпали обставини, що були підставою для позбавлення його батьківських прав.

За таких підстав суд доходить висновку, що ОСОБА_1 продовжує свідомо та умисно ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини ОСОБА_3 , а тому позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При цьому суд зауважує, що відповідно до ч. 7 ст. 169 СК України у разі відмови в позові про поновлення батьківських прав повторне звернення із позовом про поновлення батьківських прав можливе лише після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду про таку відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 90782057 від 03.03.2023 (а.с. 19). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

Також відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що представник відповідача адвокат Череватий П.М. до закінчення судових дебатів вказав про намір подати докази на підтвердження розміру судових витрат, які відповідач понесла у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 4, 76-82, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 6, 8, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про поновлення батьківських прав відмовити повністю.

Судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .

Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених ОСОБА_2 та пов`язаних з розглядом справи судових витрат на 29.09.2023 на 10 год. 20 хв. у залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за адресою: вул. Котляревського, буд. 34, м. Тернопіль.

Надати ОСОБА_2 строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Фігурський Максим Анатолійович, місцезнаходження: майдан Привокзальний, буд. 2А, м. Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник відповідача: адвокат Череватий Петро Миколайович, місцезнаходження: майдан Волі, буд. 4, офіс 50, м. Тернопіль.

Третя особа: служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Микулинецька, буд. 42, смт Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44305527.

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 02.10.2023.