Справа № 369/7546/20
Провадження № 2/369/297/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Херенковій К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/7546/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , нотаріуса Федорової Ксенії Іванівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на житло, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , нотаріуса Федорової К. І. про визнання права власності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що між кредитною спілкою «Український фінансовий союз» та ОСОБА_6 були укладені кредитні договори від 24 грудня 2007 року № ГО-96 та від 27 жовтня 2008 року № ГО-299. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами КС «Український фінансовий союз» та ОСОБА_6 уклали іпотечний договір від 24 грудня 2007 року № 976, предметом якого був садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

14 жовтня 2010 року за договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором, зареєстрованим у реєстрі за номером 1892, КС «Український фінансовий союз» відступило право вимоги позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Згідно з рішенням від 20 квітня 2011 року у справі № 2-567/11 Києво-Святошинський районний суд Київської області стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 борг за кредитним договором від 27 жовтня 2008 року у розмірі 309 265,00 грн, витрати у справі 1 820,00 грн, витрати на оцінку предмета іпотеки 1 200,00 грн, витрати на публікацію в газеті 840,00 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: садовий будинок у садівницькому товаристві «Авангард» АДРЕСА_1 , що належав на праві власності ОСОБА_9 шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою вартістю 350 051,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник помер та його правонаступником стала відповідачка ОСОБА_2

09 грудня 2014 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на нерухоме майно боржника, а саме на земельну ділянку площею 0,0605 га, кадастровий номер :044:0105 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, товариство «Авангард», на якій був розташований будинок, що був предметом іпотеки за договором іпотеки № 976.

Позивач наголошує на тому, що відповідачка не визнає за собою зобов`язання перед позивачем, які пов`язані з вищевказаним будинком, посилаючись на те, що умови договору № 976 не мають жодних зобов`язань іпотекодавця щодо земельної ділянки під будинком.

В порядку примусового виконання судового рішення вищевказаний будинок був переданий державним виконавцем до ДП «Сетам» для реалізації. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 363553 треті торги з продажу будинку не відбулися через відсутність допущених учасників торгів. В зв`язку з цим позивач вважає, що має право залишити за собою будинок в рахунок виконання боржником зобов`язань шляхом оформлення права власності на цей будинок. Звернувшись до державної виконавчої служби з письмовою вимогою про залишення спірного будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, за собою, позивач отримав відмову з огляду на те, що в рішенні про стягнення заборгованості не йшла мова про земельну ділянку, на якій розташований будинок.

З огляду на це позивач неодноразово звертався до судів зі скаргами на дії державного виконавця та з заявою про зміну способу виконання рішення, проте у задоволенні цих скарг та заяви суди відмовили, посилаючись на те, що оскільки земельна ділянка, на якій розташований будинок, не входила до предмету іпотеки, то питання про одночасне звернення стягнення на будинок та на земельну ділянку, на який він розташований, підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Крім того, позивач вважає протиправною бездіяльність нотаріуса при укладенні договору іпотеки, яка полягала у внесенні у договір лише садового будинку, натомість не включила до предмету іпотеки земельну ділянку, на якій був розташований предмет іпотеки, що на переконання позивача є порушенням інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій. Крім того, позивач також вважає протиправною бездіяльність нотаріуса, оскільки остання не роз`яснила кредиторам про можливе ускладнення, унеможливлення звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки до договору не була включення земельна ділянка, на якій розташовувався предмет іпотеки.

Також позивач вважає, що садовий будинок, який є предметом іпотеки, та земельна ділянка, на якій він розташований, є неподільними об`єктами, в зв`язку з чим у разі переходу права власності на предмет іпотеки до кредитора на переконання позивача до кредитора повинно переходити й право власності на земельну ділянку. З аналогічних підстав позивач вважає порушеним його право на оформлення за кредиторами права власності на спірну земельну ділянку.

За таких обставин з врахуванням заяви про зміну предмету позову ОСОБА_1 просить суд:

1.визнати зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 таким, що відповідають зобов`язанням спадкоємця/правонаступника іпотекодавця за договорами іпотеки № 976, № 1892;

2.визнати неподільність (пов`язаність) споруд предмету іпотеки: садовий будинок, баня, сарай, вбиральня, огорожа (разом споруди предмету іпотеки за договорами № 976 та № 1892), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельних ділянок з кадастровими номерами: :044:0105, :044:5141, :044:5140, :044:513 на яких розташовані споруди предмету іпотеки за договорами іпотеки № 976, № 1892, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , при застосуванні заходів примусового виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2011 року у справі № 2-567/11, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки для розрахунку з кредиторами ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 ;

3.визнати право кредиторів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 на передачу земельних ділянок у рівних частках по 1/3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами: :044:0105, :044:5141, :044:5140, :044:513 на яких розташовані споруди предмету іпотеки за договорами № 976, № 1892 в якості розрахунку з кредиторами при застосуванні заходів примусового виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2011 року у справі № 2-567/11, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рівних частках по 1/3 для розрахунку з кредиторами ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 ;

4.вирішити питання про передачу у приватну власність кредиторам ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 в рівних частках по 1/3 споруд іпотеки (будинок, сарай, вбиральня, огорожа) та земельних ділянок з кадастровими номерами: :044:0105, :044:5141, :044:5140, :044:5139 на яких розташовані споруди предмету іпотеки за договорами іпотеки № 976, № 1892, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 при застосуванні заходів примусового виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2011 року у справі № 2-567/11, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки для розрахунку з кредиторами ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 ;

5.визнати незаконними/недійсними/нікчемними та такими, що підлягають касуванню з застосуванням наслідків недійсності правочинів: правочин розділу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :044:0105 на три земельні ділянки з кадастровими номерами :044:5141, :044:5140, :044:513, правочини подальшого відчуження новоутворених після розділу земельних ділянок з кадастровим номером :044:5140 ОСОБА_4 та з кадастровим номером :044:5141 ОСОБА_3 .

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 12 жовтня 2020 року відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання.

Ухвалою від 27 січня 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :044:0105, :044:5141, :044:5140, :044:513, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 вересня 2021 року у справі № 185 на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 липня 2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_10 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді внесення подання Вищій раді правосуддя про звільнення з посади судді, відсторонення судді ОСОБА_10 від здійснення правосуддя справу передано на повторний автоматизований справи між суддями та призначено судді Фінагеєвій І. О.

Ухвалою від 14 лютого 2022 року Києво-Святошинський районний суд Київської області вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :044:5141, яка належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як співвласникам та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку з кадастровим номером :044:5140, яка належить на праві власності ОСОБА_4 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:044:5139, яка належить ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року клопотання ОСОБА_1 про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору у цивільній справі №369/7546/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11 , нотаріус Федорова Ксенія Іванівна про визнання права власності на житло задоволено частково. Постановлено залучити в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у цивільній справі № 369/7546/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , нотаріус Федорова Ксенія Іванівна про визнання права власності на житло.В іншій частині клопотання відмовлено.

У листопаді 2022 року суд отримав відзив ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 на позовну заяву ОСОБА_1 , в обґрунтування якого треті особа посилається на те, що позовна вимоги про визнання незаконною бездіяльності нотаріуса під час оформлення договору іпотеки та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки не стосується ні вчинення нотаріальної дії, ні відмови в її вчиненні, також позивачем не оспорюється нотаріальний акт, а отже така позовна вимога сформульована неналежним чином, не передбачена чинним законодавством, в зв`язку з чим не може бути задоволена. Крім того треті особи вважають, що вказана позовна вимоги має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Позовні вимоги про визнання неподільності об`єктів нерухомого майна треті особи вважають недоведеними, оскільки не вбачає належних та допустимих доказів в матеріалах справи на їх підтвердження. Вимога про визнання зобов`язання ОСОБА_2 перед позивачем як спадкоємця правонаступника за умовами договорів № 976, № 1892 на думку третіх осіб сформульована некоректно та пред`явлена поза межами встановленого статтею 1281 ЦК України строку для пред`явлення вимоги спадкоємцю боржника. З позовною вимогою про право позивача на передачу йому земельної ділянки, на якій розташований будинок, який є предметом іпотеки, по якому позивач набув право вимоги, третя особа також не погоджується, вважаючи, що така вимога спрямована на гіпотетичні умови, які можуть настати в майбутньому, а тому така вимога задоволенню не підлягає. Загалом треті особи переконані, що поданий позов містить ознаки зловживання процесуальними правами, оскільки в ньому об`єднані вимоги, які не пов`язані між собою та стосуються різних осіб, які не залучені до участі у справі, необґрунтовані належним чином доказами. Крім того, терті особи вважають, що позовні вимоги пред`явлені поза межами строку позовної давності та просять її застосувати.

Ухвалою від 21 березня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, подав до суду через підсистему «Електронний суд» 05 липня 2023 року заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила.

В судове засідання відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федорова Ксенія Іванівна не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була сповіщена належним чином, її представник адвокат Одаренко (Красильникова) Катерина Олександрівна надала 04 липня 2023 року до суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи та її представника, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була сповіщена належним чином, її представник адвокат Одаренко (Красильникова) Катерина Олександрівна надала 04 липня 2023 року до суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи та її представника, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був сповіщений належним чином, його представник адвокат Сікачов С.Ю. у листопаді 2022 року подав до суду відзив у якому, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши доводи сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що 24 грудня 2007 року КС «Український фінансовий союз» та ОСОБА_9 уклали іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_9 передав КС «Український фінансовий союз» садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та спорудами: баня, сарай, огорожа, вбиральня, посвідчений приватним нотаріусом Федоровою К. І. та зареєстрований в реєстрі за номером 977.

Право власності на предмет іпотеки належало ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на садовий будинок від 22 червня 2002 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Боярської міської ради від 18 червня 2002 року № 147/4.

14 жовтня 2010 року КС «Український фінансовий союз» уклало з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 договір відступлення права вимоги по іпотечному договору від 24 грудня 2007 року за реєстровим номером 976, за умовами якого нові кредитори набули у сумісну власність право вимоги, належне первісному кредитору на підставі вищевказаного іпотечного договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

09 грудня 2014 року приватний нотаріус Мазур О. Ю. видала ОСОБА_2 як єдиному спадкоємцю після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 0,0605 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, с/т «Авангард», яке зареєстроване в реєстрі за номером 11-512. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 044325, виданого Боярською міською Радою народних депутатів від 19 травня 1997 року № 182/22 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 1819.

09 грудня 2014 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 0,0605 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:044:0105.

Відповідно до інформації в листі ГУ Держгеокадастру у Київській області від 28 грудня 2020 року відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:044:0105, площею 0,0605 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, с/т «Авангард» знаходяться в архівному шарі (внаслідок поділу земельної ділянки на земельні ділянки з кадастровими номерами :044:5141, :044:5140, :044:5139).

У листі від 25 січня 2021 року № 9-10-0.62-733/2-21 ГУ Держгеокадастру у Київській області вказало на те, що поділ земельної ділянки :01:044:0105, площею 0,0605 відбувся 16 жовтня 2018 року.

04 листопада 2021 року державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів, які не відбулися, на садовий будинок АДРЕСА_3 . Також нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про придбання з прилюдних торгів, які не відбулися, земельної ділянки площею 0,0605 га, кадастровий номер :01:044:0105, розташованої за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, с/т «Авангард».

07 листопада 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували за собою право власності, а саме: кожен на частку земельної ділянки площею 0,0296 га, кадастровий номер :044:5141 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 листопада 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Баландіним В. В. зареєстрованого в реєстрі за номером 1932.

07 листопада 2018 року ОСОБА_4 зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку площею 0,0194 га, кадастровий номер :044:5140, на підставі договору купівлі-продажу від 07 листопада 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Баландіним В. В., зареєстрованого в реєстрі за номером 1928.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Так позивач вважає порушеним його право на набуття у власність разом з іншими співвласниками права вимоги у рівних частках право власності на предмет іпотеки за іпотечним договором, а також на земельну ділянку, на якій знаходиться предмет іпотеки.

Отже суду належить надати оцінку обставинам справи, які стосуються переходу права власності на та доказам на їх підтвердження.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частинами четвертою-шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до частини четвертої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна Міністерством юстиції України.

Такий порядок визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі Порядок).

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника електронних торгів.

Порядок реалізації майна на електронних торгах визначений статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Процедура реалізації включає в себе три етапи, за якими електронних торгів пропонує майно для продажу шляхом розміщення інформаційного повідомлення про електронні торги. За умови, що торги не відбулися, організатор торгів оголошує другі та треті торги з ціною товару 85% та 70% від початкової ціни відповідно.

У разі нереалізації майна на третьому електронному аукціоні виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду (частина шоста статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

У спірних правовідносинах позивач ОСОБА_1 разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 набули у спільну власність право вимоги до ОСОБА_2 за договором іпотеки. Іпотечне майно, а саме садовий будинок з надвірними спорудами, в ході виконавчого провадження було передане для реалізації шляхом продажу з прилюдних торгів, що підтверджується копію заявки Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 11 червня 2018 року № 56430896.

Згідно з частиною 9 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається стягувачу за ціною третього електронного аукціону або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Статтею 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що одним з видів нотаріальних дій, які нотаріуси уповноважені законом вчиняти, це видання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися.

Згідно з пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо прилюдні торги (аукціон) оголошено такими, що не відбулися, нотаріус видає відповідне свідоцтво про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися.

Отже, за умови визнання третіх торгів такими, що не відбулися, згідно зі встановленим законом порядком державний виконавець складає відповідний акт та приймає постанову, водночас нотаріус видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися.

У частині першій статті 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом

Главою 14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, у разі відмови у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, кредитор боржника має право оскаржити у судовому порядку відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 924/831/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 22 вересня 2022 року у справі № 924/1146/21, від 06 жовтня 2022 року у справі № 922/2013/21, від 17 листопада 2022 року у справі № 904/7841/21).

Матеріали справи містять постанову державного нотаріуса Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про видачу свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів, які не відбулися, на садовий будинок АДРЕСА_4 , і на земельну ділянку площею 0,0605 га з кадастровим номером :01:044:0105, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , надану для індивідуального садівництва, на якій розташований вищевказаний садовий будинок.

Згідно з пунктом 5 цієї постанови підставою для відмови у видачі свідоцтв стало надання заявниками документів на двох і більше окремих аркушах, але які не з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи, яка видала документ, тобто документи не відповідають вимогам пункту 3 глави 8 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. В акті про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу не зазначено орган, який здійснив реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на садовий будинок, який є предметом стягнення. Також заявники не сплатили державне мито за видачу їм свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів, які не відбулися.

Таким чином, належним способом захисту у спірних правовідносинах буде оскарження іпотекодержателем в судовому порядку постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів, оскільки саме такий спосіб захисту буде спрямований на реальне настання наслідків, спрямованих на набуття права власності на предмет іпотеки.

З врахуванням заяви про зміну предмету спору позивач не висуває вимогу про скасування вищевказаної постанови нотаріуса, а суд в контексті вимог статті 13 ЦПК України розглядає справу в межах доводів та вимог, заявлених особою.

Водночас, позивач заявляє вимоги про визнання зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 таким, що відповідають зобов`язанням спадкоємця/правонаступника іпотекодавця за договорами іпотеки № 976, № 1892; визнання неподільності (пов`язаності) споруд предмету іпотеки та земельних ділянок з кадастровими номерами: :044:0105, :044:5141, :044:5140, :044:513, на яких розташовані споруди предмету іпотеки за договорами іпотеки № 976, № 1892; визнання права кредиторів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 на передачу земельних ділянок у рівних частках по 1/3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами: :044:0105, :044:5141, :044:5140, :044:513 на яких розташовані споруди предмету іпотеки за договорами № 976, № 1892 в якості розрахунку з кредиторами при застосуванні заходів примусового виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2011 року у справі № 2-567/11, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рівних частках по 1/3 для розрахунку з кредиторами ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 ; вирішення питання про передачу у приватну власність кредиторам ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 в рівних частках по 1/3 споруд іпотеки (будинок, сарай, вбиральня, огорожа) та земельних ділянок з кадастровими номерами: :044:0105, :044:5141, :044:5140, :044:5139 на яких розташовані споруди предмету іпотеки за договорами іпотеки № 976, № 1892, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 при застосуванні заходів примусового виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2011 року у справі № 2-567/11, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки для розрахунку з кредиторами ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , які не є належним способом захисту порушеного права, оскільки не доводять, у який спосіб їх задоволення поновить порушене право позивача на набуття права сумісної власності на іпотечне майно, на яке нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, які не відбулися, такі вимоги не спрямовані на реальне поновлення порушеного права

Щодо позовних вимог про визнання незаконними/недійсними/нікчемними та такими, що підлягають скасуванню з застосуванням наслідків недійсності правочинів: розділу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :044:0105 на три земельні ділянки з кадастровими номерами :044:5141, :044:5140, :044:513, правочини подальшого відчуження новоутворених після розділу земельних ділянок з кадастровим номером :044:5140 ОСОБА_4 та з кадастровим номером :044:5141 ОСОБА_3 суд зазначає, що такі вимоги не обґрунтовані належним чином, оскільки позивач, не набувши право власності на іпотечне майно у передбачений законом спосіб, не довів, у який спосіб вказані правочини порушують його майнове право.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , нотаріуса Федорової Ксенії Іванівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житло.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2021 року, щодо накладення арешту на земельні ділянки з кадастровим номерами :01:044:5141, :01:044:5140, :01:044:5139, що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, садове товариство «Авангард», на якій розташований будинок (предмет іпотеки за договорами № 976; № 1892), продовжитимуть діяти до набрання законної сили рішенням суду.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2022 року, щодо накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:044:5141, яка належить ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 та співвласнику ОСОБА_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дата реєстрації земельної ділянки: 07.11.2018; на земельну ділянку з кадастровим номером :01:044:5140. яка належить ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , дата реєстрації земельної ділянки: 07.11.2018; на земельну ділянку з кадастровим номером :01:044:5139, яка належить ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , дата реєстрації земельної ділянки: 07.11.2018, продовжитимуть діяти до набрання законної сили рішенням суду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. О. Фінагеєва