Справа № 522/9957/23
Провадження № 2/522/4618/23
17 жовтня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 , третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-Комунальний Сервіс «Порто-Франківський», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
До суду 23.05.2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 , третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-Комунальний Сервіс «Порто-Франківський», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, а саме квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 21.08.2003 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 13.08.2003 року № 1593, позивачка- ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 219,4 кв.м., житловою площею 109,2 кв.м., яка складається з 4 жилих кімнат.
04.06.2020 року внаслідок течі системи водопостачання з нежитлового приміщення № 301(міні-готель) відбулося залиття квартири позивачки. Власниками нежитлового приміщення № 301 за адресою: АДРЕСА_2 є відповідачі- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 є власниками даного нежитлового приміщення. ОСОБА_2 з 04.02.2021 року є власником нежитлового приміщення, а саме частини міні-готелю виділеного в окремий об`єкт нерухомості- нежитлового приміщення міні-готель № НОМЕР_2 а.
КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» склав Акт обстеження від 06.08.2020 щодо факту залиття квартири АДРЕСА_1 .
У зв`язку з залиттям квартири та відмовою відповідачів у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, позивачка була змушена звернутись до суду з даним позовом.
Матеріали позову суддя отримала 24.05.2023 року.
Ухвалою суду від 26.05.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 10.07.2023 року.
12.06.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Соколюк В.П. через канцелярію суду надав заяву про виклик свідків та клопотання про долучення до матеріалів справи DVD диску.
У підготовчому засіданні 10.07.2023 року була присутня ОСОБА_1 , позов підтримала, надала суду пояснення щодо обставин справи. Проти закриття підготовчого засідання по справі та призначити її до розгляду по суті не заперечувала.
Представник позивачки адвокат Соколюк В.П. у підготовчому засіданні позов підтримав, надав суду пояснення щодо обставин справи, зазначивши що на даний час усі документи надані. Просив суд задовольнити заяву про допит свідків та клопотання про долучення до матеріалів справи DVD диску. Проти закриття підготовчого засідання по справі та призначити її до розгляду по суті не заперечував.
Представник КП «ЖКС «Порто-Франківський» у підготовче засідання не з`явився, на електронну адресу суду надав письмові пояснення, які просив врахувати при розгляді даної справи. Також просив справу розглядати за відсутністю представника третьої особи.
Відровідачі у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано.
Протокольною ухвалою суду згідно ст. 197 ЦПК України, клопотання представника позивачки задоволено частково, викликано у судове засідання в якості свідка ОСОБА_1 та відмовлено у задоволенні клопотання щодо інших свідків, оскільки не зазначено їх повне ПІБ та адреси, приєднано до матеріалів справи в якості доказу DVD диск.
Ухвалою суду від 10.07.2023 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті 13.09.2023 року.
У судове засідання призначене на 13.09.2023 року з`явилася позивачка ОСОБА_1 , в матеріалах справи наявні письмові пояснення представника третьої особи, згідно яких просив справу розглядати за відсутністю представника третьої особи.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.
Розгляд справи відкладено з метою повторного виклику відповідачів на 17.10.2023 року.
У судове засідання призначене на 17.10.203 року з`явилися позивачка ОСОБА_1 та її представник-адвокат Соколюк В.П.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим суд ухвалив проводити судове засідання у їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи.
Представник ОСОБА_1 -адвокат Соколюк В.П. позов підтримав і пояснив, що 06.08.2020 року сталося залиття квартири позивачки, повний Акт обстеження отримано позивачкою було 28.02.2023 року. Відповідачі є власниками нежитлового приміщення міні-готелю 301 та 301а, що знаходиться над квартирою позивачки, залиття було з даного нежитлового приміщення, а тому саме відповідачі мають довести, що шкода, завдана квартирі позивачки, не з їх вини, оскільки позивачка була змушена відновити стан своєї квартири після залиття за власний рахунок.
ОСОБА_1 , допитана у якості свідка, пояснила, що є власником квартири АДРЕСА_3 з 2003 року, 28.07.2020 року сталося перше залиття квартири, не мала змоги достукатись до квартири відповідачів, однак вона не викликала представників ЖКС. Через тиждень було повторне залиття,вона дуже лилась зі стелі по всім кімнатам, після чого вона подзвонила до представника (перекладач) відповідача ОСОБА_3 , які приїхала та навіть допомогли з винесенням води у відрах та не заперечували факт залиття, а пізніше вони відмовились компенсувати витрати, які пов`язані з залиттям квартири. КП ЖКС склали акт залиття. Начт Еліяу ( ОСОБА_5 у телефонній розмові з ОСОБА_1 зазначив, що немає фінансової можливості відшкодувати збитки після залиття. Пізніші, в листопаді 2022 року, Начт Еліяу ( ОСОБА_5 приїхав до м. Одеси та запропонував ОСОБА_1 продати квартиру, однак запропонована ОСОБА_1 ціна не підійшла. Наразі наслідки залиття ще досі не ліквідовані, є пліснява та грибок у квартирі та там живе дочка та малолітня онука і вимушені всім цих дихати, що може завдати їм шкоди у здоров`ї.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник-адвокат Соколюк В.П. просили задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Поштова кореспонденція, направлялась відповідачам на адресу їх реєстрації. Причини неявки відповідачі суду не повідомили, жодних клопотань до суду не заявляли, заяв по суті справи не надали.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням ними відзиву на позов, зі згоди позивачки, ухвалив слухати справу у відсутності сторін, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення суду є 27.10.2023 року.
Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Предметом позовних вимог є стягнення шкоди в результаті залиття квартири.
Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 13.08.2003 року № 1593 є власницею квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 219,4 кв. м., житловою 109,2 кв.м.( а.с. 11)
Також судом встановлено, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є співвласниками (в рівних частинах) міні-готелю № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу НОА 136017 від 19.08.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н. В. за №108, загальною площею 355 кв.м.
04.02.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною був посвідчений договір купівлі-продажу за № 221, на підставі якого приміщення міні-готелю № НОМЕР_3 , загальною площею 257,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , громадянами ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 і ОСОБА_3 було продано та зареєстроване у власність ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4 ). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.04.2021 року, власником приміщення міні-готелю 301а, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_8 .
04.08.2020 року в квартирі АДРЕСА_4 , яка належить позивачці, трапилося залиття.
Комісією у складі ст. майстра дільниці № 1 КП «ЖКС «Порто-Франківський»- ОСОБА_9 , майстра дільниці № 1 КП «ЖКС «Порто-Франківський»-Гоцелюк М.І., майстра дільниці № 1 КП «ЖКС «Порто-Франківський»-Козубенко О.О. було проведено обстеження, в результаті чого 06.08.2020 року складений Акт про те, що в квартирі АДРЕСА_4 , в результаті залиття 04.08.2020р. при огляді було виявлено: залив стався внаслідок течі водовідведення нежитлового приміщення № 301 (а.с.10)
Із Акту від 06.08.2020 року вбачається, що 11:30 відбулася теча води з нежитлового приміщення № 301 власник ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , що заподіяло шкоду у квартирі АДРЕСА_3 , вода тече в приміщеннях кухні та трьох спальнях, пошкоджено стелю, стіни, шпалери, відкоси, ліплення(гіпс), паркет; постраждали меблі, проводка, люстри, побутова техніка.
Згідно звіту про визначення ринкової вартості збитків, заподіяних власнику внаслідок залиття квартири, від 18.12.2020 року № 2012-18, складеного оцінювачем ТОВ «АМК ТРАСТ» ОСОБА_11 прямий збиток, заподіяний власнику кварцити АДРЕСА_1 , внаслідок залиття/затоплення, на дату оцінки складає 320 846,00 грн з ПДВ.(а.с. 23-114).
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
У відповідності до ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.
Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Таким чином факт залиття та завдання матеріальної шкоди позивачем доведений та відповідачами не спростований, а тому підлягає стягненню з них.
Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Таким чином відповідно до вимог позивачки не виникає солідарний обов`язок щодо стягнення шкоди з відповідачів.
Оскільки наявність завданої шкоди з вини відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 у завданні збитків позивачці та їх розміру не спростовані, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог відповідно до ст. 1166 ЦК України та можливість стягнення матеріальної шкоди на користь позивачки у сумі 160 423,00 грн. з кожного (у загальному розмірі 320 846,00 грн.).
Позивачкою було пред`явлено позовні вимоги щодо стягнення шкоди до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 . Однак судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на момент залиття квартири позивачки (04.08.2020 року) відповідач ОСОБА_2 не був власником приміщення міні-готелю № 301а, а тому не міг завдати шкоди позивачці, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимоги до ОСОБА_2 .
Щодо стягнення відшкодування моральної шкоди.
Судом встановлено, що позивачка посилається на те, що у зв`язку з залиттям і відмовою у добровільному порядку відшкодування завданої шкоди відповідачами, позивачці були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових витрат, тривалості їх впливу позивачка оцінює у розмірі 100 000,00 грн.
На підтвердження даного факту позивачкою надано виписки від лікаря ОСОБА_12 від 18.08.2020 року, 10.09.2020 року, 30.09.2020 року. Відповідно до даних виписок позивачці встановлено діагноз «постравматическое стрессовое растройство, панические атаки, стойкая инсомния».
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача.
Аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставин справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачкою доведено факт залиття, спричинення матеріальної шкоди, порушення її нормальних життєвих зв`язків через неможливість доведення квартири до придатного стану для життя, пригнічений стан здоров`я через наявність плісняви у квартирі, порушення режиму сну, що й спричинило їй моральні страждання, через бездіяльністю відповідачів.
Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. дійшов висновку, що дана вимога обґрунтована і підлягає задоволенню та стягненню з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 у розмірі 50 000,00 грн. з кожного.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу.
Згідно ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Проте такі вимоги і докази суду надані .
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Для надання правничої допомоги та представництва інтересів ОСОБА_1 з адвокатом Сокалюк В.П. було укладено 12.05.2023 року Договір № 240/23 про надання адвокатських послуг у цивільній справі.
Відповідно до п.п. 4.3 Договору у випадку позитивного вирішення справи для Клієнта: якщо Клієнт позивач, у вигляді повного або часткового задоволення позову, визнання позову відповідачем на любій стадії судового процесу-клієнт сплачує Адвокатському бюро премі. у розмірі 20 000,00 грн. (а.с. 122).
На підтвердження сплати гонорару відповідно до п.п. 4.3 Договору від 12.05.2023 року надано квитанцію від 12.05.2023 року на суму 20 000,00 грн. (а.с. 124)
Тому суд вбачає підстави для часткового задоволення вимог щодо стягнення на її користь понесених судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 20 000,00 грн., а саме стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 по 10 000,00 грн з кожного., та відсутність їх солідарного обов`язку.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі по 2 104,23 грн (4 208,46 грн сплачений судовий збір при поданні позову : 2 відповідача) з кожного відповідача.
Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-16, 22, 23, 319, 321, 322, 381, 1166,1167, 1190, 1192 ЦК України, ст.ст. 1, 3-13, 27, 43, 49, 76, 81, 89, 95, 133, 137, 141, ч.4 ст.223, 235, 241, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_13 ), третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-Комунальний Сервіс «Порто-Франківський», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_4 ( ОСОБА_13 ) (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_6 ) майнову шкоду по 160 423 (сто шістдесят тисяч чотириста двадцять три) гривні 00 копійок з кожного.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_4 ( ОСОБА_13 ) (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_6 ) моральну шкоду у розмірі по 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок з кожного.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_4 ( ОСОБА_13 ) (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_6 ) судовий збір по 2 104 (дві тисячі сто чотири) гривні 23 копійки з кожного.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_4 ( ОСОБА_13 ) (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_6 ) понесені судові витрати на правничу (правову) допомогу по 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок з кожного.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 27.10.2023 року.
Суддя: Домусчі Л.В.