РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi головуючої суддi Панас О.В.

при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ГУ НП Никитюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області про відшкодування моральної шкоди , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області про відшкодування моральної шкоди .

Просив стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, пов`язаної із незаконним притягненням мене до адміністративної відповідальності 100 000 (сто тисяч) гривень.

Свої вимоги обґрунтував наступними доводами.

07 жовтня 2022 року, інспектором СПДН відділу превенції Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, лейтенант поліції Петрук Михайло Володимирович, відносно мене було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 100368, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

25 листопада 2022 року, суддею Рівненського міського суду Рівненської області Діонісьєвою Н.М. було винесено постанову в справі № 569/15995/22 згідно якої провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 лютого 2023 постанову залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника неповнолітньої ОСОБА_2 - адвоката Ляшка Дмитра Володимировича відхилено.

Внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності, що відбулося у результаті незаконних дій інспектора СПДН відділу превенції Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, лейтенанта поліції Петрук М.В. щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 100368 від 07.10.2022, йому була заподіяна моральна шкода.

У даній справі підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відшкодування моральної шкоди проводиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Заподіяна йому моральна шкода полягає у приниженні його честі та гідності законослухняного громадянина; у спричиненні моральних переживань, зумовлених необхідністю доводити спочатку працівнику поліції свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, а потім, теж саме у судових засіданнях; у порушенні нормального способу життя, оскільки він змушений був шукати адвоката для захисту в суді, а також підлаштовувати свій особистий час для зустрічей зі захисником з метою реалізації свого права на захист. Він не міг в звичному для себе режимі здійснювати підприємницьку діяльність, адже його постійно тривожили думки при незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності саме за насильство в сім`ї так, як він має велике коло клієнтів, які довідавшись про зазначені обставини, могли припинити з ним співпрацювати, або звертатись за отриманням послуг з ремонту, придбання та обслуговування комп`ютерної техніки. Час від часу його турбували головні болі від періодичних хвилювань та переживань. Він втратив звичайний сон та неможливість нормального відпочинку, адже думки про притягнення його до адміністративної відповідальності не залишали його в цей час.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов у межах його доводів, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ГУ НП Никитюк Т.В. в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві. Просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до викладеної у відзиві правової позиції зазначила, що позивач не довів причинно-наслідковий зв`язок між закриттям справи про адміністративне правопорушення, є також протиправними діями працівника органів Національної поліції та довготривалим психоемоційним станом позивача, що негативно відобразилося на його здоров`ї. Позивачем не надано суду доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме з боку відповідача, з яких, суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, а також не надано доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків із оточуючими, погіршення стану здоров`я у зв`язку із подіями. Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований. Наявність лише самого судового рішення про закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, не може бути безумовною підставою для стягнення, моральної шкоди, оскільки даним рішенням не підтверджується факт наявності причинного зв`язку між шкодою у визначеному позивачем розмірі і протиправними діяннями відповідача та вини останнього в її заподіянні. Сам лише факт хвилювання позивача щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не є належним доказом втрат немайнового характеру позивача внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням цивільних прав, при настанні інших негативних наслідків. Отже, позивачем не доведено, що причиною його важкого стану здоров`я, які тривали до подання позову, є саме дії відповідача ГУ НП. Таким чином, ГУНП в Рівненській області вважає, що наявними у справі доказами не доведено причинно-наслідковий зв`язок.

Представник відповідача ГУ Державної казначейської служби у Рівненській області в судове засідання не з`явився. Згідно поданого до суду відзиву просили провести засідання без участі представника Казначейства та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову у повному обсязі.

Свою правову позицію обґрунтували наступним.

Відповідно до відомостей, наявних на офіційному веб порталі Судова влада України, встановлено, що ОСОБА_4 є як відповідачем, так і позивачем у судових справах, а тому твердження Позивача, що під час виклику останнього на судові засідання, у судах, на нього оглядались присутні в приміщенні суду інші особи, перед якими ОСОБА_4 позиціонувався правопорушником, чим йому спричинялась психологічна травма, не відповідає дійсності, а є лише суб`єктивною думкою Позивача. Позивачем не доведено наявність заподіяння йому шкоди, оскільки основною підставою Позовної заяви є посилання на Закон України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, однак такого обґрунтування для задоволення позовних вимог недостатньо, оскільки стаття 2 Закону визначає випадки, коли виникає право на відшкодування шкоди, проте Закон не гарантує обов`язкове відшкодування, якщо не доведено, що якась з підстав, передбачених вищезазначеною статтею справді призвела до заподіяння шкоди Позивачеві чи спричинила йому інші негативні наслідки.

Казначейство вважає позовні вимоги безпідставними, адже доказування не може грунтуватися на припущеннях, а також на суб`єктивних твердженнях Позивача, оскільки доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин щодо втрат морального характеру, можливих розладів здоров`я позивачем суду надано не було.

Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження дійсності факту завдання йому моральної шкоди, не довів в чому саме вона полягала та яких втрат немайнового характеру він зазнав внаслідок складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Визначення розміру грошового відшкодування в сумі 100000 грн. 00 коп., на підставі наведених Позивачем норм закону, є необгрунтованим за відсутності доведеності факту завдання моральної шкоди. Вважають, що визначена Позивачем сума стягнення моральної шкоди, не відповідає засадам розумності, справедливості, та може призвести до збагачення за рахунок Держави.

Ухвалою суду від 16.06.2023 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання з участю сторін. Ухвалою суду від 16.08.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з викликом учасників справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача ГУ НП, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.10.2022 року, інспектором СПДН відділу превенції Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, лейтенантом поліції Петруком М.В., було складено протокол відносно позивача ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 100368, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що пояснення надасть в суді.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 25.11.2022 в справі № 569/15995/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 лютого 2023 постанову Рівненського міського суду від 25.11.2022 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника неповнолітньої ОСОБА_2 - адвоката Ляшка Дмитра Володимировича відхилено.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За правилом ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: ст. 56 Конституції України; ст.ст. 1173-1176 ЦК України, Закон № 266/94-ВР.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України).

Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, постанови, отримання пояснень та інше).

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування у цьому випадку здійснюється незалежно від його вини.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), на яку посилається заявник, зроблений висновок, що на підставі п. 2 ч.1 ст. 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У переглянутій касаційним судом справі, підставою для відшкодування шкоди було закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Суд зазначив, що це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення внаслідок відсутності його складу свідчить про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від його вини. Крім того, відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18).

З урахуванням тривалості провадження у справі про адміністративне правопорушення, необхідності зміни нормального життєвого стану та витрат часу на відновлення прав, встановленої преюдиційності щодо неправомірності дій позивача, ненадання будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, що спонукає суд визначати розмір, а також з огляду на принципи поміркованості, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в розмірі 500 гривень. При цьому суд вважає, що у деякій мірі складання протоколу про адміністративне правопорушення на позивача було наслідком дій ОСОБА_1 на місці складення протоколу, який не надав пояснень, чим позбавив працівника поліції в повній мірі оцінити подію, ступінь вини кожного з учасників конфлікту, який мав місце 07.10.2022 року.

На думку суду, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про визначення розміру моральної шкоди, виходячи з одного мінімального розміру заробітної плати за період, коли було складено протокол про адміністративне правопорушення (07.10.2022) та прийнято постанову Рівненським апеляційним судом (15.02.2023) про залишення без змін постанови Рівненського міського суду про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такий розрахунок проводиться на підставі ч.3 ст. 13 Закону 266/94-ВР лише в разі перебування особи під слідством чи судом.

Між тим, в даному випадку шкоду позивачу заподіяно внаслідок здійснення щодо нього адміністративного провадження, тому підстави для застосування до спірних правовідносин положень зазначеної правової норми відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягає до стягнення з Головного управління Національної поліції в Рівненській області судовий збір у сумі 1073( одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. у прибуток державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково .

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області судовий збір у сумі 1073( одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. у прибуток державного бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Рівненській області , місцезнаходження: м.Рівне, вул.. Хвильового, 2, .

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби у Рівненській області , місцезнаходження: м.Рівне, вул. С.Петлюри, буд. 13, Код .

Повний текст рішення виготовлено 03.10.2023

Суддя О.В.Панас