Справа № 953/9735/23
Провадження № 2-з/953/68/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Прихненко Г.Д.,

заяву представника позивача адвоката Лиски Павла Олександровича про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Лиска П.О. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив визнати за ним право власності на частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості транспортного засобу «RAVON» моделі «R2» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2017 року випуску в сумі 103150 гривень.

Одночасно з позовною заявою позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Лиска П.О. , звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову у вказаній вище справі та накласти арешт на транспортний засіб «RAVON» моделі «R2» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_2 ; заборонити територіальним органам з надання сервісних послуг МВС, а також нотаріусам, особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого відчуження стосовно рухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, тощо) транспортного засобу «RAVON» моделі «R2» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб вивозити за межі України транспортний засіб «RAVON» моделі «R2» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви посилався на те, що існує реальний ризик виїзду за кордон відповідача, що може ускладнити у майбутньому виконання рішення суду в разі задоволення позову. На даний час позивачу відомо, що відповідач користується ТЗ, автомобіль перебуває поряд з її місцем проживання, однак йому невідомі плани відповідача щодо подальшого користування автомобілем, його розпорядження, особливо після пред`явлення позову. Враховуючи ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в разі його задоволення, а також не забезпечити ефективний захист оспорюваних прав ті інтересів позивача у майбутньому, за захистом яких він звернувся, оскільки автомобіль є предметом спору і до ухвалення рішення вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки викладені в заяві обставини та надані заявником докази є достатніми для розгляду заяви про забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема арешт та заборона вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, щодо якого інша сторона просить вжити заходи забезпечення позову.

Судом встановлено, що автомобіль «RAVON» моделі «R2» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2017 року випуску належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вказаного майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в разі його задоволення, а тому суд, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони вчиняти певні дії щодо майна, яке є предметом спору.

При цьому, суд враховує, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заборона вчинення реєстраційних дій, направлених на відчуження майна та заборона вивозу автомобіля за межі України, не обмежить прав на користування та володіння вказаним майном іншими особами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Оскільки мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення можливості виконання рішення суду, вимога про надання доказів існування того, що ще не сталося, і чому застосовані заходи мають запобігти, є необґрунтованою. При вирішенні такого питання суд має враховувати, чи дійсно існує можливість вчинення таких дій, відтак чи заявлені ризики є реальними.

При розгляді даної заяви, суд виходить з того, що з матеріалів справи вбачається існування реального спору між сторонами, за вирішенням якого позивач звернулась з позовом до суду. Вищевказаний об`єкт забезпечення позову прямо пов`язаний з предметом спору, а захід забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій щодо спірного автомобіля є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки є предметом позову.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в разі задоволення позову, а також не забезпечити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача за позовом, за захистом яких вона звернулась, оскільки зазначене в заяві про забезпечення позову майно, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, є предметом спору, виходячи з принципу обов`язковості рішень суду, передбаченого ст. 124 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, про що ОСОБА_1 надані достатні докази, суд прийшов до висновку та вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову частково та заборонити територіальним органам з надання сервісних послуг МВС, а також нотаріусам, особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого відчуження стосовно рухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, тощо) транспортного засобу «RAVON» моделі «R2» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб вивозити за межі України транспортний засіб «RAVON» моделі «R2» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_2 .

При цьому, суд вважає такий вид забезпечення позову таким, що у повній мірі гарантує виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та не потребує застосування додаткових видів забезпечення позову в тому числі шляхом накладення арешту.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль з огляду на наступне.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просив суд в порядку поділу майна подружжя в тому числі стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості транспортного засобу «RAVON» моделі «R2» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2017 року випуску в сумі 103150 гривень.

Отже, предметом спору у цій справі є придбане сторонами у шлюбі рухоме майно, проте позивач не порушує питання про визнання за ним права власності, а просить стягнути з відповідача на його користь компенсаційної виплати вартості автомобіля, а тому такий вид забезпечення позову, як накладення арешту, з урахуванням підстав та змісту позову, на думку суду не є доцільним.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 12 квітня 2022 року у справі №391/7/21.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до положень ст. 154 ЦПК України, суд не застосовує зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-151, 247 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача адвоката Лиски Павла Олександровича про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Заборонити територіальним органам з надання сервісних послуг МВС, а також нотаріусам, особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого відчуження стосовно рухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, тощо) транспортного засобу «RAVON» моделі «R2» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_2 .

Заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб вивозити за межі України транспортний засіб «RAVON» моделі «R2» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали про забезпечення позову три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Суддя Т.В. Бобко