Справа № 953/6865/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2023 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди завданої збройною агресією, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди завданої збройною агресією.

Дослідивши позовну заяву судом було встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.175 та ст.177 ЦПК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2023 року вказана позовна заява залишена без руху для усунення недоліків позову та наданий строк протягом 10 діб з моменту отримання позивачем зазначеної копії ухвали.

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації про отримання поштового відправлення, позивачу, за вказаною нею в позові адресою було неодноразово направлено копію ухвали про залишення позову без руху, однак конверт повернувся на адресу суду, за закінченням терміну зберігання. Інших засобів зв`язку(номеру телефону, адреси електронної пошти) позивач у своєму позові не зазначила, таким чином суд позбавлений можливості повідомити позивача іншим способом, ніж поштовий про наявність такої ухвали.

Станом на теперішній час, недоліки позовної заяви ОСОБА_1 не усунені, вимоги ухвали від 22.08.2023 не виконані.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та у рішенні від 30 травня 2013 року» Наталія Михайленко проти України» зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тому, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відсутність даних обставин перешкоджає суду для відкриття провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства та призначення справи з врахуванням строків розгляду.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, яка висловлена в рішенні «Каракуця проти України» щодо того, що сторона по справі не виявила належної зацікавленості у розгляді справи протягом тривалого часу, що говорить про відсутність порушень її права доступу до суду, а наявність порушеного права повинно бути поновлено в суді, а тому враховуючи строки розгляду даної справи та ті обставини, що позивачем до теперішнього часу не вжито жодних заходів щодо усунення недоліків позову, суд вважає за потрібне позовну заяву відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України повернути позивачеві.

За таких обставин, подану заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди завданої збройною агресією - повернути заявникові.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічною заявою.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: