КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи 369/9266/22
Головуючий у суді першої інстанції: Фінагеєва І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року,

встановив:

у вересні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а батько у добровільному порядку коштів для утримання дитини не надає.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/14 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 26 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2003 року по 25 грудня 2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народилась дитина - ОСОБА_4 . Зазначала, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, у зв`язку з чим просила стягнути з нього аліменти на утримання в розмірі 1/4 частини від його доходу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/14 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 26 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину та з урахуванням його часткового визнання позовних вимог визначив розмір аліментів - 1/14 частину від доходу відповідача. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У своїй апеляційній скарзі представник позивача посилався на те, що судом першої не було взято до уваги матеріальний та сімейний стан відповідача та визначено розмір аліментів без урахування всіх обставин справи.

В ст. 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач працює на посаді керівника департаменту в ТОВ «Др.Редді`с» та отримує заробітну плату, середній розмір якої становить близько 144 000 грн. (а.с.80).

Також матеріали справи свідчать про те, що відповідач визнав позовні вимоги в розмірі 10 000 грн., вважав, що такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення потреб дитини, просив стягнути з нього 1/14 частину від його доходу, що становитиме близько 10 000 грн. щомісячно.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції виходив з того, що розмір, який було визнано відповідачем, є достатнім для задоволення потреб дитини. Однак, такий висновок суду зроблено без урахування сімейного стану відповідача та він не відповідає якнайкращим інтересам дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Системний аналіз зазначених норм права, практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 13 липня 2019 року зареєстрував новий шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дитина - ОСОБА_5 . Отже, відповідач має обов`язок з утримання двох своїх неповнолітніх дітей, а також дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

В даному випадку відповідач є працездатною особою, отримує заробітну плату, яка дозволяє йому утримувати себе та осіб, які потребують його утримання за законом.

Саме по собі посилання відповідача на те, що він має значний розмір заробітної плати, не свідчить про те, що аліменти більші за 10 000 грн. будуть надмірними, а не достатніми.

Крім того, не є підставою для стягнення аліментів у розмірі, який визнається відповідачем, і його доводи про те, що позивач зобов`язана утримувати дитину в такому самому розмірі, оскільки донька проживає разом з матір`ю, що свідчить про понесення позивачем не лише матеріальних витрат на дитину.

За таких обставин з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, колегія суддів вважає за можливе визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини, в розмірі 1/8 частини від доходу відповідача.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді