Ухвала

18 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 990SCCV/15/23

провадження № 61-172вп23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

06 жовтня 2023 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Є. Б. про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Клопотання обґрунтоване тим, що 05 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 95.

Адвокат зазначає, що у квітні 2022 року ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 виїхали з постійного місця проживання в м. Ізюмі Харківської області за кордон, з осені 2022 року і до сьогодні вони фактично проживають в Ірландії.

Вказує, що з осені 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, ОСОБА_2 не надає допомогу в догляді за дитиною.

Адвокат Ястребова Є. Б. просить Верховний Суд на підставі статті 29 ЦПК України визначити підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

У визначенні підсудності слід відмовити з огляду на таке.

Під час вирішення питання про визначення підсудності спору про розірвання шлюбу Верховний Суд керується положеннями ЦПК України та Законом України «Про міжнародне приватне право», якими встановлено порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Згідно зі статтею 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Таким чином, за змістом указаної норми підсудність справ за участю громадян України визначається ухвалою Верховного Суду у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Зі змісту клопотання про визначення підсудності та долученої до нього позовної заяви з додатками вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 є громадянином України та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що фактично вона та її чоловік проживають в Ірландії.

Факт проживання ОСОБА_1 за межами України підтверджується копією листа від 22 червня 2023 року з його перекладом на українську мову, згідно з яким ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 .

Проте додані до клопотання про визначення підсудності та позовної заяви матеріали не містять жодних належних доказів на підтвердження факту проживання ОСОБА_2 за межами України.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для визначення Верховним Судом підсудності цієї справи відповідно до статті 29 ЦПК України.

Керуючись статтею 29 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у визначенні підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Клопотання разом з доданими до нього матеріалами надіслати особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов