Провадження № 2/344/2622/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Польської М.В.

секретаря Мациборка С.Я.

за участі відповідача ОСОБА_1

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ПАТ «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в червні 2023р. до Івано-Франківського міського суду позов до ОСОБА_1 про стягнення витрат по виплаті страхового відшкодування в сумі 5311.07грн. та судових витрат: судового збору в сумі 2684.00грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5000грн.

Позов обґрунтовано тим, що 14.02.2023р. по вул.Чорновола в м.Івано-Франківськ відбулася ДТП за участю застрахованого ТЗ марки «Mersedes-Benz 413CDI», д.н. НОМЕР_1 згідно полісу від 29.11.2022р. власником якого є ТОВ «Асканія Прод», яким керував відповідач та іншого ТЗ «Ssang Yong Korando» д.н.з. НОМЕР_2 . Постановою суду від 09.03.2023р. встановлено, що ДТП сталося з вини ОСОБА_1 , який будучи причетним до ДТП покинув місце події в порушення п.2.10а ПДР України. Власник ТЗ «Ssang Yong Korando» звернувся 24.03.2023р. до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування і 12.04.2023р. було виплачено 5311.07грн. Згідно п.38.1.1в) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого ТЗ, який спричинив ДТП, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від огляду щодо алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Представник позивача просив позов задовольнити, справу просив розглянути у його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, суду пояснив, що він працював у ТОВ «Асканія Прод», то відповідно стягнення має відбуватись з власника ТЗ, йому не відомо де був застрахований інший ТЗ, але він є пенсіонер, коштів на виплату немає.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.02.2023р. по вул.Чорновола в м.Івано-Франківськ відбулася ДТП за участю застрахованого ТЗ марки «Mersedes-Benz 413CDI», д.н. НОМЕР_1 цивільно-страхова відповідальність якого згідно полісу від 29.11.2022р. застрахована в ПАТ «ПРОСТО-страхування» (а.с.5), власником даного ТЗ є ТОВ «Асканія Прод», яким керував відповідач та іншого ТЗ «Ssang Yong Korando» д.н.з. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_2 , інтереси якого на право володіння даним ТЗ надані ОСОБА_3 , згідно довіреності від 15.02.2023р. (а.с.8-10).

Постановою Івано-Франківського міського суду від 09.03.2023р. встановлено, що дане ДТП сталося з вини ОСОБА_1 який не забезпечив технічно-справний стан автомобіля (відкриття задніх діверок які пошкодили припаркований автомобіль) в порушення вимог п.2.3а) ПДР України, який будучи причетним до ДТП покинув місце події в порушення п.2.10а) ПДР України (а.с.11-14). В постанові також зазначено, що ОСОБА_1 свою вину визнав у судовому засіданні.

Володілець ТЗ «Ssang Yong Korando» ОСОБА_3 звернувся 24.03.2023р. до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (встановлено факт пошкодження автомобіля по камерах спостереження) і йому 12.04.2023р. позивачем було виплачено 5311.07грн., згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку та страхового акту (а.с.15-45).

Страховим випадком відповідно до Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.16 статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України "Про страхування").

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Отже, страхова компанія забезпечує відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (третіх осіб) та захист майнових інтересів страхувальників, відповідальність яких застрахована і з якими наявні договірні відносини.

Щодо визначеної суми матеріального збитку за даним звітом та страховим актом, відповідач пояснень не надавав, не погоджуючись із самим стягненням з нього виплаченої шкоди, оскільки він пенсіонер і коштів немає.

Згідно підпункту в) п.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Позивач доводив в позові, що оскільки іншій третій особі була виплачена шкода завдана в ДТП, така підлягає стягненню саме з водія - відповідача (винної особи в ДТП) в користь позивача на підставі п.38.1.1в) вказаного закону, оскільки водій покинув місце ДТП.

Те, що водій ОСОБА_1 не залишився на місці пригоди та порушив п.2.10а) ПДР не спростована відповідачем та підтверджується судовим рішенням. А вимоги до водія, а не до страхувальника вправі обирати саме страховик за ст.38.1.1 даного закону.

Регресна вимога позивачем була направлена відповідачу (а.с.46), відповідач підтвердив її отримання, а отже у разі б добровільного позасудового виконання, сторона відповідача б не несла додатковий тягар по судових витратах, пов`язаний із зверненням до суду страховика.

Як слідує з вимог ч.1 ст.1191 ЦК України (які застосовує позивач у даному спорі) особа, що відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Отже, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", регулюють правовідносини щодо регресу. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

Крім того, варто враховувати, що моментом початку позовної давності для регресної вимоги з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України страховика є день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні). Строк позивачем щодо звернення до суду з даною вимогою дотримано.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, право вимоги позивача до відповідача виникло на підставі вищевказаного. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, іншого на спростування вказаного стороною відповідача жодного доказу не надано.

Відповідно до правил ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які поніс позивач зокрема на сплату судового збору в розмірі 2684.00грн. (а.с.60) та витрати на правову допомогу в сумі 5000грн. (а.с.47-59). Щодо останньої суми щодо витрат на правову допомогу у сумі 5000грн., то щодо такої заперечив відповідач в т.ч. як завищеної, то така вимога підлягає частковому задоволенню у сумі 3000грн, оскільки відповідно до п.2 і 3 детального опису робіт виконання для надання правової допомоги, суд приходить до висновку, що такі роботи поглинають одна одну, є подібними, а тому слід вважати дану послугу як єдину на суму 2000грн, що разом становити 3000грн..

На підставі ст.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.15, ч.1 ст.1191 ЦК України, керуючись ст.ст. 76-77, 81, 83, 141, 263-265, 268, 272-274, 279, 354 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», , юридична адреса: вул. Герцена, буд.10, м.Київ, страхове відшкодування в розмірі 5 311.07грн. (п`ять тисяч триста одинадцять гривень 07 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», , юридична адреса: вул. Герцена, буд.10, м.Київ, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684.00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) та витрати на правову допомогу в сумі 3000грн. (три тисячі гривень).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено 06.10.2023р.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА