Справа № 503/1296/23
Провадження № 2-о/503/51/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

встановив:

Заявник подав до суду вище вказану заяву посилаючись на ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мелітополь Запорізької області помер його дід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15.09.2023 року органом підконтрольним Російській Федерації, функціонально відповідальним за управління тимчасово окупованими територіями України Автономної Республіки Крим і Мелітопольської міської територіальної громади Запорізької області, 991000031 Сімферопольським районним відділом ЗАГС № 3 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України потрібне заявнику, як спадкоємцю за заповітом, для реєстрації смерті ОСОБА_2 державним органом України. У зв`язку з чим заявник змушений в порядку окремого провадження подати до суду відповідну заяву, в якій просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Головківка Чигиринського району Черкаської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території в місті Мелітополь Запорізької області.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, а також з врахуванням положень ч.2 ст. 317 ЦПК України щодо невідкладності проведення судом розгляду справ даної категорії, про що свідчить довідка про доставку йому 12.10.2023 року судової повістки у вигляді SMS-повідомлення, згідно поданої заявки від 06.10.2023 року. При цьому, в змісті самої поданої заяви заявник ОСОБА_1 заявив письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить довідка від 12.10.2023 року про доставку електронного листа із судовою повісткою про виклик на офіційну електронну пошту цієї особи зазначену на веб-сайті Мін`юста. Згідно положень першого речення ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Відповідно до п.1 та п.4 Розділу ІІ зазначеного Переліку окупованими територіями вважаються вся територія Автономної Республіки Крим з 20.02.2014 року та Мелітопольська міська територіальна громада Запорізької області з 25.02.2022 року.

15.09.2023 року органом підконтрольним Російській Федерації, функціонально відповідальним за управління тимчасово окупованими територіями України Автономної Республіки Крим і Мелітопольської міської територіальної громади Запорізької області, так званим «991000031 Сімферопольським районним відділом ЗАГС № 3 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим», було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , згідно змісту якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мелітополь так званої «Запорізької області Російської Федерації», про що складено актовий запис № 5 від 15.09.2023 року.

При цьому, 26.02.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Чудською О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 760, згідно змісту якого заповів все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме за законом право ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією відповідного заповіту доданого заявником до своєї заяви.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до положень ч.2-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

При цьому суд вважає за можливе застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави, така позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 522/16286/18 (провадження № 61-347св20).

Згідно ч.1 і ч.3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до пункту 1 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

При цьому, пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ вищевказаних Правил визначено які документи є підставами для державної реєстрації смерті.

Згідно пункту 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В свою чергу, відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Крім того, відповідно до Постанови Верховного Суду від 23.11.2022 року у справі 759/7001/22 (провадження № 61-9254св22) відмова у відкритті провадження про встановлення факту народження, смерті на тимчасово окупованій території України з підстав попереднього не звернення до органу реєстрації актів цивільного стану, неотримання відмови у проведенні державної реєстрації народження та необхідності подальшого оскарження такої відмови у порядку адміністративного судочинства не ґрунтується на положеннях чинного законодавства оскільки встановлення такого факту саме судом безпосередньо передбачено у статті 317 ЦПК України, яка не вимагає від заявників вчинення інших дій перед зверненням до суду з відповідною заявою, тобто надає можливість відразу звернутися до будь-якого суду цивільної юрисдикції. Висновок про можливість розгляду судами заяв про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України без попереднього звернення до органу реєстрації актів цивільного стану та отримання відмови цього органу узгоджується також з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07 вересня 2022 по справі № 759/5313/21 (провадження № 61-20540св21).

Відповідно до пункту 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, така позиція також висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 522/16286/18 (провадження № 61-347св20).

Згідно ч.4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Ураховуючи вище викладене та оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності суд вважає, що заява про встановлення самого факту смерті ОСОБА_2 , дати і місця її настання обґрунтована, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, що в свою чергу надасть заявнику, як спадкоємцю за заповітом, можливість здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 державним органом України.

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 293, 315, 317, 319 ЦПК України, пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 , заінтересована особа: Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); місцезнаходження: Одеська область, м. Балта, вул. 30 років Перемоги, 24; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 23212302, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в с. Головківка Чигиринського району Черкаської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 на тимчасово окупованій території в місті Мелітополь Запорізької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко