Ухвала

18 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 521/14172/20

провадження № 61-14582ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати за ним право власності на 65/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до висновку експерта від 10 вересня 2020 року № 39/20 ринкова вартість 65/200 частин спірного житлового будинку складає 359 680 грн.

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 19 травня 2021 року позов задовольнив. Визнав за ОСОБА_1 право власності на 65/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 119,4 кв. м, житловою площею 37,6 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Одеський апеляційний суд постановою від 28 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив, скасував рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року та ухвалив нове судове рішення, яким позов залишив без задоволення.

Верховний Суд ухвалою від 27 лютого 2023 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Каразейської Є. Д. на постанову Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Вказана ухвала Верховного Суду мотивована тим, що відповідно до висновку експерта від 10 вересня 2020 року № 39/20 ринкова вартість 65/200 частин спірного житлового будинку складає 359 680 грн, тобто ціна позову в цій справі становить 359 680 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн), тому справа не підлягає касаційному перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

28 березня 2023 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Каразейської Є. Д. про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року за нововиявленими обставинами. Як на нововиявлені обставини заявник посилається, що після розгляду справи були виявлені обставини, які унеможливлюють виконання судового рішення та обставини, які свідчать про завідомо неправильний технічний паспорт від 11 вересня 2018 року, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення. Так, заявник стверджує, що площа будинку станом на 2018 рік змінена не була, дім не зазнавав реконструкції, в будинок ніхто не заходив, жодних вимірів не здійснювалося щодо складання нового технічного паспорту впродовж 2018 року. В технічному паспорті відсутні номер інвентаризаційної справи та номер реєстру. Представник заявника вважає, що виконавець для обмірів будинку АДРЕСА_1 не виїжджала на місце, належним чином не обстежила основні конструктивні елементи будинку, не проводила обміри приміщень вказаного будинку та у зв`язку з цим внесено завідомо неправдиві записи до технічного паспорту. Представник заявника зазначала, що є підстави вважати, що колегія суддів не володіла інформацією щодо підроблення технічного паспорту, а саме внесення недостовірної інформації в нього. Також представник заявника повідомила, що 20 березня 2023 року сектором дізнання відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області в порядку статті 214 КПК України було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України. Таким чином, на думку представника заявника, нововиявленою обставиною є обставина недостовірної інформації, що викладена у технічному паспорті від 2018 року та як наслідок внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо підроблення технічного паспорту від 2018 року, на підставі якого приймалося судове рішення.

Одеський апеляційний суд постановою від 07 вересня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Каразейської Є. Д. про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року за нововиявленими обставинами залишив без задоволення.

10 жовтня 2023 року адвокат Каразейська Є. Д., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судове рішення, ухвалене у справі незначної складності, тобто рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків з цієї категорії спорів, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Також ОСОБА_1 вказує, що справа для нього має виняткове значення.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточним і подальшому оскарженню не підлягає.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), № 40160/12) наголосив на обмеженості доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (справа «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], № 36760/06, § 230, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і варто враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції» (Levages Prestations Services v. France), § 45; рішення у справі «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomez de la Torre v. Spain), § 37; та «Козліца проти Хорватії» (Kozlica v. Croatia), § 32, № 29182/03, від 02 листопада 2006 року; «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia) § 29, від 07 липня 2015 року, № 18499/08).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», § 36; рішення у справі «Козліца проти Хорватії», § 33; рішення у справі ««Булфрахт Лтд» проти Хорватії», § 34, «Добріч проти Сербії» (Dobric v. Serbia), «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. CROATIA), № 2611/07 та § 54, від 21 червня 2011 року, № 15276/07; та «Йовановіч проти Сербії» (Jovanovic v. Serbia), § 48, від 02 жовтня 2012 року, № 32299/08).

Саме національний верховний суд, якщо цього вимагає національне законодавство, повинен оцінювати те, чи досягнуто передбачений законодавством поріг ratione valoris для подання скарги саме до цього суду. Відповідно, в ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять до нього, верховний суд не може бути зв`язаний або обмежений помилками в оцінюванні зазначеного порогу, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього (згадане вище рішення у справі «Добріч проти Сербії», § 54).

Також ЄСПЛ постановив ухвалу щодо неприйнятності заяви від 09 жовтня 2018 року, № 26293/18 у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine), у якій зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

ЄСПЛ у цьому рішенні зазначив, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій він також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій.

За змістом практики ЄСПЛ обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством порогу ratione valoris для скарг, що подаються на розгляд Верховного Суду, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі незначної складності, яка визнана судом малозначною, а отже, не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров