Провадження №: 2/755/5681/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Едшот» про тлумачення правочину, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Едшот» про тлумачення правочину.

Вказана позовна заява та додані до неї документи сформовані та подані в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

Дану позову заяву передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху вказувалось на те, що подана ОСОБА_1 позовна заява не відповідає вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки містить лише прохальну частину, а долучений до позову, сформованого та поданого в електронному вигляді через систему «Електронний суд», документ «позов ЦПКУ ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочинів» не сформований в системі «Електронний суд» та не є ані письмовим, ані електронним доказом.

Крім того, в ухвалі зазначалось, що до матеріалів позовної заяви долучено квитанцію про сплату №81011 від 06 липня 2023 року про сплату судового збору в розмірі 2 684,00 грн за наступними реквізитами: рахунок №UA3026001, ЄДРПОУ отримувача №37993783, отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030101, призначення: судовий збір за позовом ОСОБА_1 , Господарський суд міста Києва.

Та вказувалось на те, що на виконання ухвали суду, позивач має надати суду оригінал платіжного документа про сплату судового збору в розмірі 6 441,60 грн.

З метою усунення недоліків позовної заяви, позивач мала подати до суду позовну заяву в новій редакції з урахуванням наведених в даній ухвалі недоліків щодо її змісту та додержанням вимог ст.175 ЦПК України та долучити оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 6 441,60 грн.

Копію зазначеної ухвали суду позивачем отримано 05 вересня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

14 вересня 2023 року позивач подала до суду через систему «Електронний суд» клопотання, в якому зазначила, що подана нею позовна заява у вигляду електронної копії паперової позовної заяви повністю відповідає вимогам ч.2 ст.175 ЦПК України і є повноцінним документом двічі підтвердженим кваліфікованим електронним підписом, згідно п.1 Інструкції користувача Електронного суду ЄСІТС.

Отже, позивачем проігноровані вимоги суду щодо необхідності подання позовної заяву в новій редакції з урахуванням наведених в даній ухвалі недоліків щодо її змісту та додержанням вимог ст.175 ЦПК України.

Крім того, 14 вересня 2023 року позивач подала до суду через систему «Електронний суд» заяву про повернення судового збору, в якому просила повернути судовий збір у розмірі

2 684,00 грн, що були нею сплачені для розгляду в Господарському суді міста Києва, та звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на складний фінансовий стан біженця.

З приводу повернення судового збору, сплаченого для розгляду справи в Господарському суді міста Києва, суд роз`яснює наступне.

За змістом ч. 5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Як убачається з квитанції про сплату №81011 від 06 липня 2023 року, на рахунок UA3026001, отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030101,

, сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн за позовом ОСОБА_1 , Господарський суд міста Києва.

У зв`язку з наведеним, Дніпровський районний суд міста Києва позбавлений можливості повернути судовий збір, який зарахований на рахунок Господарського суду міста Києва.

Суд роз`яснює, що позивач має право звернутись до Господарського суду міста Києва із заявою про повернення помилково сплаченого судового збору, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

З приводу звільнення позивача від сплати судового збору суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження вказаних в заяві обставин, позивачем надано копію повідомлення про зміну номера PESEL.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «JedamskiandJedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Відомостей про не отримання ОСОБА_1 доходів, відсутності у власності рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків у банках тощо матеріали справи не містять.

Отже, зазначені позивачем обставини, не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки не підтверджують з достовірністю скрутний матеріальний стан позивача, що перешкоджає їй виконати вимоги законодавства щодо оплати судового збору за подання позовної заяви.

Констатація позивачем скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки наведені доводи не підтверджують скрутний майновий стан позивача та відсутність у неї можливості сплатити судовий збір, а також не дають змоги оцінити її майновий стан, клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Отже станом на 25 вересня 2023 року позивач у встановлений судом строк не усунула недоліки позовної заяви.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем не усунуто недоліки, вказані в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року, суд убачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 8, 14, 175, 177, 185, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя -

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Едшот» про тлумачення правочину - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: