Провадження № 2/638/821/23
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Олейник О.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» та відповідно є виконавцем на цьому будинку, на підставі Договору №6/10/12 про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 01.10.2012 року та Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_2 від 13.09.2018 року. ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» забезпечує утримання будинку і прибудинкової території, виступаючи колективним споживачем (замовником) житлово-комунальних послуг. Відповідач будучи власником квартири та співвласником багатоквартирного будинку перебуває у договірних відносинах з «Новобуд-Комфорт», а тому повинен оплачувати за надані об`єднанням послуги та несе відповідальність за своєчасність здійснення платежів за рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду. За період з 01 червня 2018 року до 01 червня 2021 року відповідач має заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території 1704,33 грн. Крім того, за вказаний період нараховано 3% річних у розмірі 153,53 грн та інфляційні витрати у розмірі 374,42 грн. Загальна сума боргу становить 2232,28 грн.

10 червня 2021 року «Новобуд-Комфорт» та ОСОБА_1 уклали договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору за зобов`язаннями до відповідача щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Тому у позивача у справі замість виробничого кооперативу виникло право стягнути з відповідача вищевказані грошові кошти.

ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2232,28 грн, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необгрунтованістю. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтувала тим, що, по-перше, власником квартири стала лише 15.02.2021, тобто є неналежним відповідачем щодо позовних вимог про стягнення заборгованості до 15.02.2021. Крім того позивачем не надано доказів, що ОСОБА_4 був уповноважений на підписання Договору від 13.09.2018. Також позивачем не доведено перехід прав кредитора у зобов`язанні щодо відповідача. На підставі викладеного відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, а також стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В судове засідання сторони не з`явилися, позивач у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, у зв`язку з чим суд розглядає справи за відсутністю сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 15.02.2021 ОСОБА_3 є власником квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №263308761 від 25 червня 2021 року.

За договором №6/10/12 про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і спору від 01 жовтня 2012 року, укладеним між АК «Агросерсвіс-Україна» та ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт», будівельна компанія доручила надавати організації ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_2 . ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг по будинку АДРЕСА_2 .

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , від 13 вересня 2018 року Виробничий кооператив «Житлово-Експлуатаційний Кооператив «Новобуд-Комфорт» зобов`язався надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 12, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі - Правила).

Згідно з пунктом 7 зазначених Правил власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території в будинках (квартирах) приватного житлового фонду покладено на власника.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно наданого позивачем до суду розрахунку за період з червня 2018 року до червня 2021 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1704,33 грн основного боргу.

Також на підтвердження своїх вимог позивачем надано копію договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , від 13 вересня 2018 року, укладеного між ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» та уповноваженої співвласниками особи ОСОБА_4 , який діє на підставі Протоколу загальних зборів від 13 вересня 2018 року.

Разом з тим, матеріали справи не містять належним чином засвідченої копії Протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , від 13 вересня 2018 року, в якому було б зазначено про наділення ОСОБА_4 повноваженнями на укладення відповідного договору, а також зазначено про результати розгляду співвласниками вказаного питання, зокрема, щодо прийняття рішення про встановлення розміру витрат на управління будинком, спорудами та прибудинкової території у розмірі, визначеному договором від 13 вересня 2018 року.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирного будинку фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Згідно ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався"), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики.

У протоколі обов`язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника).

Згідно з частинами 1-3 статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем.

Враховуючи, що договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , від 13 вересня 2018 року з боку співвласників підписаний ОСОБА_4 , однак позивачем доказів того, що збори співвласників багатоквартирного будинку було проведено та прийнято відповідне рішення, яким уповноважено ОСОБА_4 на укладення зазначеного договору на дійсних умовах, не надано, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Водночас відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу з поданням позовної заяви.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що без надання належним чином засвідченої копії протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яким уповноважено ОСОБА_4 на укладення зазначеного договору від 13 вересня 2018 року на визначених договором умовах, відсутні підстави вважати, що у відповідача ОСОБА_3 , яка є власником квартири АДРЕСА_1 , виникло зобов`язання зі сплати ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» заборгованості за житлово-комунальні послуги за тарифами і у розмірі, які заявлено позивачем.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 червня 2018 року до 01 червня 2021 року у розмірі 1704,33 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Оскільки вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від позовної вимоги про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, у задоволенні якої відмовлено, тому суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно вимог частини 2 статті 141 ЦПК України 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У відзиві на позовну заяву відповідач просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Згідно з ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наданих представником відповідача доказів встановлено, що 05.04.2023 між ОСОБА_3 та адвокатом Удовіченком Ігорем Олексійовичем укладено Договір №б/н про надання правничної (правової) допомоги.

Відповідно до пунктів 3.1 Договору за правову допомогу, передбачену п. 1.2 Договору, клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 5000 грн.

Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору (п. 4.1 Договору).

Відповідно до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 06.04.2023 сторони підтвердили, що адвокат надав, а клієнт прийняв виконані роботи (надані послуги), а саме: аналіз нормативно-правової бази га судової практики, щодо предмета спору, формулювання правової позиції; ознайомлення із позовною заявою по справи №638/10867/21; ознайомлення із матеріалами справи №638/10867/21; підготовка процесуальних Клієнта (відзиву, заперечення, клопотань та: інших документів); усні консультації, роз`яснення, узгодження позиції по справі, обговорення ведення справи з клієнтом.

Таким чином, відповідачем належними та допустимими доказами доведено розмір витрат на професійну правничу допомогу на суму 5000 грн.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Окрім того, відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, передбачених ст. 12, 13 ЦПК України відповідно, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

З аналізу зазначених положень закону вбачається, що виключно за клопотанням сторони суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, у разі доведення стороною неспівмірності витрат. При цьому, будь-яких клопотань про зменшення розміру на правову допомогу позивачем не заявлялось.

Враховуючи те, що позивач не оспорював розмір витрат на правничу допомогу в порядку ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території - відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шишкін