КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/919/2023
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2023 року місто Київ
справа №758/2595/22
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ларіонової Н.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила:
Рішенням Подільського районного суду міста Києва суду від 10 жовтня 2022 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 05 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №4910 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 85711,03 грн.

20 жовтня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

Додатковим рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, який заяву задовольнити в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2023 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.

Додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді першої інстанції у розмірі 6000 грн.

05 липня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Київського апеляційного суду надійшла заяви, в якій останній просив ухвалити додаткове рішення, якимстягнути з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначала, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу складає 10000,00 грн. Остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій.

Вказував, що він надає на підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідні підтверджуючі документи та вважає, що витрати на правничу допомогу, згідно договору є доведеними та підлягають стягненню в судовому порядку.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.4 ст.270 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев'ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VIдоговір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічнийправовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановахВерховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 березня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року, в якій останній зазначив, що попередній розмір судових витрат орієнтовно складає 10000 грн., які позивач понесе під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Клопотання про стягнення витрат на правову допомогу або заява про ухвалення додаткового рішення буде подано в порядку ЦПК України.

Заяву про ухвалення додаткового рішення представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було направлено до Київського апеляційного суду 05 липня 2023 року, отже останнім були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надано копії: договору про надання правової допомоги №107 від 16 грудня 2021 року, укладений між АО «ВР ПАРТНЕРС» та ОСОБА_1 ; акту наданих послуг згідно договору №107 від 04 липня 2023 року; звіту про обсяг наданих послуг згідно договору №107 від 04 липня 2023 року.

Згідно акту наданих послуг згідно договору №107 від 04 липня 2023 року АО «ВР ПАРТНЕРС» на виконання умов договору про надання правової допомоги було надано, а позивачем ОСОБА_1 прийнято юридичні послуги, а саме:

проведення правового аналізу наданих документів клієнта, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики; формування позиції та консультування клієнта; підготовка та подання апеляційної скарги на додаткове рішення - 9750 грн. (час 9 год. 45 хв.);

підготовка та подання клопотання про розгляд справи за відсутності позивача - 250 грн. (час 0 год. 25 хв.).

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначені представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у заяві про ухвалення додаткового рішення розміру витрат на професійну правничу допомогу - 10000 грн. є завищеними, неспівмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Гонорар успіху як сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72) (постановаВеликої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19)).

Колегія суддів звертає увагу на те, що представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 оскаржувалося в апеляційному порядку додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року про відмову у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, а відтак колегія суддів критично оцінюєвитрачений час адвоката Васюка М.М. проведення правового аналізу наданих документів клієнта, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики; формування позиції та консультування клієнта з урахуванням того, що останній, подаючи у суді першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення здійснював аналіз судової практики щодо розгляду стягнення витрат на правову допомогу, отже підготовка апеляційної скарги на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року про відмову у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи.

Витрати на правову допомогу за підготовку та подання клопотання про розгляд справи за відсутності позивача - 250 грн. колегія суддів вважаєтакими, що не були неминучими та необхідними.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2023року додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді першої інстанції у розмірі 6000 грн.

А відтак, беручи до уваги пропорційність задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року, складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, необхідність процесуальних дій сторони позивача ОСОБА_1 , обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн., які понесені у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

З огляду на вищевикладене,колегія суддів приходить до висновку про стягнення з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнитичастково.

Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», місцезнаходження: місто Київ, вул. Андріївська, 4, на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 12 жовтня 2023 року.

Головуючий:

Судді: