УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 2221/1770/12

провадження № 61-13382ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 ,

відповідачі: Селянське (фермерське) господарство «Віталія», Відділ Держкомзем в Ярмолинецькому районі,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ярмолинецький виробничий районний відділ Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_17 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 лютого 2014 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 до Селянського (фермерського) господарства «Віталія», Відділу Держкомзему в Ярмолинецькому районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ярмолинецький виробничий районний відділ Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та зобов`язання скасувати їх державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_40 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_41 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 звернулися з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Віталія», Відділу Держкомзему в Ярмолинецькому районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ярмолинецький виробничий районний відділ Хмельницької регіональної філії Державного підприємства (далі - ДП) «Центр державного земельного кадастру», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та зобов`язання скасувати їх державну реєстрацію.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 лютого 2014 року виділено в окреме провадження позовні заяви ОСОБА_47 та ОСОБА_48 до Селянського (фермерського) господарства «Віталія», Відділу Держкомзему в Ярмолинецькому районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ярмолинецький виробничий районний відділ Хмельницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та зобов`язання скасувати їх державну реєстрацію.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 лютого 2014 року позов інших позивачів залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_17 22 серпня 2023 року звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24 серпня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_17 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 лютого 2014 року.

Не погоджуючись з ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 лютого 2014 року та ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24 серпня 2023 року, ОСОБА_17 6 вересня 2023 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до змісту пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки, відповідно до матеріалів касаційної скарги та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 лютого 2014 року не переглядалося в апеляційному порядку, вона не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин касаційний суд відмовляє у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ОСОБА_17 ухвали Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 лютого 2014 року про залишення позову без розгляду.

Щодо оскарження заявником ухвали Хмельницького апеляційного суду

від 24 серпня 2023 року касаційний суд дійшов наступного висновку.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у

пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Підставою касаційного оскарження ухвали Хмельницького апеляційного суду

від 24 серпня 2023 року заявник визначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зазначаючи, що вказані ним причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин, оскільки він не був належним чином повідомленим про розгляд справи у суді першої інстанції, копію оскаржуваного рішення не отримував.

Згідно із положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Постановляючи ухвалу, Хмельницький апеляційний суд виходив з того, що апеляційна скарга подана після закінчення строків, установлених законодавством. Виключні випадки, передбачені частиною другою

статті 358 ЦПК України для поновлення строку на апеляційне оскарження, судом не встановлені, тому у відкритті провадження вважав за необхідне відмовити відповідно до вимог статті 358 ЦПК України.

Судом апеляційної інстанції за матеріалами справи установлено, що

у серпні 2012 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_40 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_41 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 звернулися з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Віталія», Відділу Держкомзему в Ярмолинецькому районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ярмолинецький виробничий районний відділ Хмельницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та зобов`язання скасувати їх державну реєстрацію.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 лютого 2014 року виділено в окреме провадження позовні заяви ОСОБА_47 та ОСОБА_48 до Селянського (фермерського) господарства «Віталія», Відділу Держкомзему в Ярмолинецькому районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ярмолинецький виробничий районний відділ Хмельницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та зобов`язання скасувати їх державну реєстрацію.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 лютого 2014 року позов інших позивачів залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_17 22 серпня 2023 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка містила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши зміст клопотання та матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обізнаність заявника зі справою, яка перебувала на розгляді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області, відсутність обставин непереборної сили, тому вважав підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення неповажними і відмовив у відкритті провадження у справі на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Згідно зі змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції відповідає.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 13 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України у редакції кодексу, чинній на час постановлення ухвали судом першої інстанції, Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Встановивши, що апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 4 лютого 2014 року ОСОБА_17 подано 22 серпня 2023 року, і виключні випадки, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України, заявником не обґрунтовані, а судом не встановлені, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого

пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Неподання ОСОБА_17 , обізнаного про розгляд справи судом, апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 4 лютого 2014 року після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення вказує на недобросовісне користування процесуальними правами.

Вказаним спростовуються доводи касаційної скарги про те, що зазначена заявником причина пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Доводи заявника про те, що він не був належним чином повідомленим про розгляд справи у суді першої інстанції, копію оскаржуваного рішення не отримував, також відхиляються касаційним судом з огляду на наступне.

Хмельницьким апеляційним судом встановлено, що на адресу місця реєстрації та проживання ОСОБА_17 судом першої інстанції направлялися судові повістки, про що в матеріалах справи є рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 16 січня 2014 року та 25 січня 2014 року.

Крім того, судом за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_17 до суду із заявами про видачу копії ухвали від 4 лютого 2014 року або про стан розгляду його позову не звертався.

Заява про ознайомлення з матеріалами справи подана до суду лише 17 серпня 2023 року, через 9 років і 6 місяців з моменту постановлення ухвали.

Встановлені обставини у даній справі виключають можливість поновлення ОСОБА_17 строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції Хмельницьким апеляційним судом з огляду на імперативний характер частини другої статті 358 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_17 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду

від 24 серпня 2023 року є необґрунтованою, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить із того, що у даній справі сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права й підстави для її скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_17 ухвалу Хмельницького апеляційного суду

від 24 серпня 2023 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_17 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 лютого 2014 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду

від 24 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 до Селянського (фермерського) господарства «Віталія», Відділу Держкомзему в Ярмолинецькому районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ярмолинецький виробничий районний відділ Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та зобов`язання скасувати їх державну реєстрацію.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. В. Сердюк