Провадження № 2/761/5059/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідачки: ОСОБА_3 ,

представника відповідачки: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном; стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2022р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 31-33) до відповідачки ОСОБА_3 , в якому просив суд:

- усунути перешкоди у користуванні позивачу жилим приміщенням, а саме - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди та надати вільний доступ позивачу до жилого приміщення, а саме до цієї квартири (далі по тексту - вимога № 1);

- стягнути з відповідачки на користь позивача заподіяну моральну шкоду у розмірі 10000,0 грн. (далі по тексту - вимога № 2).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить 1/3 частина спірної квартири, решта 2/3 частини цієї квартири належить відповідачці.

В зв`язку з тим, що відповідачкою було здійснено заміну замків на вхідних дверях квартири, після того, як позивач запропонував відповідачці придбати належну йому 1/3 частину квартири, позивач по теперішній час не в змозі користуватися частиною квартирою, яка йому належить. В добровільному порядку відповідачка відмовляється допустити його до квартири, а також користуватися частиною квартирою, що додатково спричиняє позивачу моральні страждання, а тому позивач вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2023р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25 квітня 2023р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка проти позову заперечила, зазначивши, що відповідач ніколи не проживав у спірній квартирі, між сторонами відсутній порядок користування спірною квартирою. До того ж, на думку відповідачки наявність у позивача на праві власності 1/3 частини квартири не надає йому права безперешкодного доступу до цієї квартири, адже це порушуватиме право власності відповідачки на 2/3 частини цієї квартири. Також сторона відповідача вважає, що стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами спричинення йому моральної шкоди.

Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просили суду позов задовольнити.

Відповідачка та її представник проти позову заперечили, з підстав, наведених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, сторонам на праві спільної часткової власності належить спірна квартира АДРЕСА_1 , так позивачу на праві власності належить 1/3 частина цієї квартири, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 червня 1997р. (а.с. 12), решта 2/3 частини цієї квартири належить відповідачці, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 вересня 2020р. (а.с. 49).

Спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат, загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований у вказаній квартирі, між сторонами склалися неприязні стосунки, в результаті чого, відповідачка не допускає позивача до спірної квартири, останній немає ключів від вхідних дверей квартири. Крім того судом встановлено, що в позасудовому порядку, позивач звертався до правоохоронних органів з приводу того, що відповідачкою йому чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою (а.с. 15, 16).

Враховуючи відносини, які склалися між співвласниками спірної квартири, створенні відповідачкою перешкод позивачу в користуванні спірною квартирою, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення вимоги № 1.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення вимоги № 2 про відшкодування моральної шкоди не вбачається, оскільки позивачем під час розгляду справи не було надано жодних доказів на обґрунтування заявленої вимоги, як і не надано доказів розрахунку розміру заподіяної моральної шкоди, при цьому судом враховано роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 5, 9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р. з подальшими змінами та доповненнями.

Вiдповiдно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,4 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 110, 141, 142, 206, 258, 259, 263-266, 268, 274, 354, 355 ЦПК України; ст. 41 Конституції України; ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. 10 Загальної декларації прав людини; ст. ст. 13, 15, 16, 317, 356, 358, 382, 383, 386 ЦК України; ст. 155 ЖК України; Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод в користуванні майном; стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди та надати ОСОБА_1 вільний доступ до цієї квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 /дев`ятсот дев`яносто дві/ грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 09 жовтня 2023р.

Суддя: