Справа № 457/6/23
провадження №2/457/69/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Василюк Т.В.,

секретар судового засідання Кушнір М.М.,

з участю представника позивача-адвоката Карпінець В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебувають у шлюбі з 23 жовтня 2015 року. У шлюбі у них народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, через систематичне домашнє насильство. На початку 2020 року відповідач вигнав її в період другої вагітності з старшим сином ОСОБА_5 з житла. Від цього моменту вони припинили шлюбні стосунки, припинили вести спільне господарство, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки. Просить розірвати шлюб укладений 23 жовтня 2015 року з ОСОБА_2 .

18.09.2023 року від відповідача надійшов відзив, згідно з яким відповідач визнав позов про розірвання шлюбу, проте зазначив, що у них з позивачкою наявний спір щодо визначення місце проживання їхніх дітей.

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 30 травня 2023 року надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення три місяці, провадження у справі зупинено до закінчення визначеного судом строку для примирення.

Ухвалою суду від 01 вересня 2023 року провадження у справі було поновлено.

Позивачка та її представник у судовому засіданні, зазначили, що наданий термін для примирення не дав жодного результату, просили суд задоволити позов та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Вважали, що примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини.

Відповідач у судовому засіданні, не заперечив, щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що сторони 23 жовтня 2015 року зареєстрували шлюб у Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1122, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 23 жовтня 2023 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції /арк.справи 6/. У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 травня 2016 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області /арк. справи 15/ та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 05 січня 2021 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) /арк. справи 17/.

В судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально, а його існування суперечить інтересам позивачки. Причиною розпаду сім`ї є систематичне домашнє насильство, відсутність між подружжям взаєморозуміння та наміру зберігати шлюб.

Вжиті судом заходи примирення подружжя не допомогли зберегти сім`ю, позивачка наполягає на розірванні шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Добровільність шлюбу це одна з його основних засад.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім`ї неможливе та суперечить інтересам позивачки, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Так, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений останньою судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 110, 112, 115 СК України, ст.ст. 2, 10, 11, 263, 264, 265 ЦПК України, с у д,-

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 23 жовтня 2015 року у Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1122.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 09.10.2023 р.

Суддя: Т. В. Василюк