Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1913/21 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія 66 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Галацевич О.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №288/1913/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний Млин» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний Млин» на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 15 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Зайченко Є.О. в смт. Попільня,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ТОВ «Столичний Млин» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та зняття їх з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову зазначає, що 30 грудня 2020 року ТОВ «Столичний Млин» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримало у власність житловий будинок загальною площею 253,7 кв.м. житловою площею 61,3 кв.м., з господарськими будівлями та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 19.09.2018, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Л.О. та зареєстрований у державному реєстрі за №1640. Вказує, що зазначений вище договір забезпечував виконання зобов`язань майнового поручителя ОСОБА_1 , що випливали з укладеного між Іпотекодержателем та ТОВ «Форен ЛТД» договору №ФП-19/09-18 від 19.09.2018 про надання безвідсоткової строкової фінансової допомоги. Стверджує, що факт реєстрації та фактичного перебування відповідачів у житловому приміщенні порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити договір постачання електричної енергії, зареєструвати за цією адресою інших осіб, скористатись приміщеннями на власний розсуд, розмістити своє майно та інше. Зазначає, що оскільки позивач задовольнив свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, встановлений іпотечним договором до позивача перейшло право власності на предмет іпотеки, тому ТОВ «Столичний Млин», як власник будинку, має право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні його власністю шляхом виселення відповідачів, які проживають у будинку без достатніх правових підстав. Стверджує, що відповідачі в добровільному порядку заяв про зняття з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 не подавали, в допуску на територію житлового будинку позивачу відмовляють. Вказує, що 14.01.2021 позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Корнинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Попільнянського району Житомирської області із заявами про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, проте в проведенні реєстраційних дій було відмовлено, у зв`язку з відсутністю рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим будинком. Вважає, що відповідачі втратили право користування спірним майном у зв`язку з припиненням права власності на майно, а тому підлягають зняттю з реєстраційного обліку. Враховуючи викладене просило задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 15 червня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «Столичний Млин» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ТОВ «Столичний Млин» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ТОВ «Столичний Млин» в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що позивач є володільцем майна з приводу якого подано позов та до позовної заяви було додано всі підтверджуючі документи, в тому числі копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №239503675, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №239499874, а тому посилання суду першої інстанції на недоведеність позовних вимог є необґрунтованими та незаконними. Зазначає, що відповідачами не подавалися відзиви на позовну заяву, а тому посилання суду першої інстанції на наказ Міністерства юстиції України №495/5 від 14.02.2022 та на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 11.05.2023 є неправомірними, оскільки вони стороною відповідача до матеріалів справи не долучалися. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 15 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Столичний Млин» в повному обсязі.

02 жовтня 2023 року на адресу суду від представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Столичний Млин» залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 червня 2023 року залишити без змін. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що ухвалено у результаті дослідження та встановлення усіх обставин, що мають значення для справи. Вказує, що судом першої інстанції вірно встановлено, що спірний будинок належить на праві власності ОСОБА_1 . Вважає, що дії позивача не відповідають принципу добросовісності. Зазначає, що судом першої інстанції у повному обсязі було виконано вимоги цивільного процесуального законодавства України, встановлено дійсні обставини справи та прийнято правильне судове рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 19 вересня 2018 року між ТОВ «Столичний Млин» та ТОВ «Форен ЛТД» в особі директора Денисюк Н.І. було укладено договір №ФП-19/09-18 про надання безвідсоткової строкової поворотної фінансової допомоги.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором №ФП-19/09-18 про надання безвідсоткової строкової поворотної фінансової допомоги, ОСОБА_1 , яка діє на підставі власного волевиявлення та виступає як майновий поручитель за зобов`язаннями ТОВ «Форен ЛТД» та ТОВ «Столичний Млин» 19 вересня 2018 року уклали іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Л.О., зареєстрований в реєстрі за №1640, предметом якого є житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності іпотекодавця на вищевказаний будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно архівного сектору Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області Нечипоренко І.П. від 28.12.2017, що підтверджується даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №138337892, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Л.О. від 19 вересня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:247, номер запису про право власності: 24271447.

У пункті 5 укладено договору іпотеки сторони передбачили застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (договір про задоволення вимог іпотекодержателя) та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 5.1. вказаного вище договору іпотеки сторони домовилися, що звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно умов п.п. 5.2.1., 5.2.2., 5.2.3. п. 5.2. цього договору (застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя), якщо інше не встановлено законом.

29 травня 2019 року між ТОВ «Столичний Млин» та ТОВ «Форен ЛТД», в особі директора Денисюк Н.І. було укладено додаткову угоду до договору №ФП-19/09-18 про надання безвідсоткової строкової поворотної фінансової допомоги.

Також, 29 травня 2019 року між ОСОБА_1 , як майновим поручителем за зобов`язаннями ТОВ «Форен ЛТД» та ТОВ «Столичний Млин» укладено договір про внесення змін до іпотечного договору від 19 вересня 2018 року.

30 грудня 2020 року ТОВ «Столичний Млин» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримало у власність житловий будинок загальною площею 253,7 кв.м., житлова площа 61,3 кв.м., господарські будівлі та земельну ділянку, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 19.09.2018, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 5601507 та 56030860 від 30.12.2020, зареєстрованого державним реєстратором Новоград-Волинської міської ради, Житомирської області Данчук Г.О. Наведене підтверджується витягами з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №239503675 та №239499874 від 30 грудня 2020 року.

26 січня 2021 року ТОВ «Столичний Млин» направило ОСОБА_1 вимогу, в якій зазначено, що у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань з боку боржника ТОВ «Корпорація Він-Хутро», ТОВ «Столичний Млин» має законні підстави звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на майно поручителя за договором житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначено, що ТОВ «Столичний Млин» 30.12.2020 набуло право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказано про необхідність в добровільному порядку ОСОБА_1 та членам її сім`ї виселитися та знятися із реєстраційного обліку за адресою спірного житлового будинку, про звільнення будинку та території від майна, що є їх приватною власністю та про необхідність передати (надіслати) ТОВ «Столичний Млин» всю технічну документацію на будинок та земельну ділянку протягом 3-х робочих днів з дати отримання вимоги.

Згідно довідок про склад сім`ї, виданих Центром надання адміністративних послуг Корнинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Попільнянського району Житомирської області від 13.01.2021 №50 та від 21.10.2021 №1836-1837, а також довідок про реєстрацію місця проживання особи від 21.10.2021 №1835 та №1838, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 18.02.2018 та чоловік ОСОБА_2 , зареєстрований з 18.02.2018.

14 січня 2021 року ТОВ «Столичний Млин», в особі представника за довіреністю Симбурцева Є.В., звернулося до Центру надання адміністративних послуг Корнинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Попільнянського району Житомирської області із заявами про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, в проведенні реєстраційних дій, начальником відділу ЦНАП Байдюк С.В. було відмовлено у знятті з реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим будинком.

20 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Міністерства юстиції України із скаргою на рішення від 30.12.2020 №56030860, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області Нагаль О.С. щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Висновком центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 25 жовтня 2021 року, рекомендовано скаргу задовольнити в повному обсязі. Скасувати рішення №56030860 від 30.12.2020, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області Нагаль О.С. Тимчасово блокувати доступ державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці.

На підставі вказаного висновку Міністерством юстиції України наказом від 14.02.2022 №495/5, наказано: скаргу задовольнити. Виконано рекомендації та скасовано рішення №56030860 від 30.12.2020, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області Нагаль О.С. Тимчасово блокувати доступ державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №332007513 від 11 травня 2023 року, вбачається, що 15 лютого 2022 року державним реєстратором Міністерства юстиції України внесено відомості про речове право: 46707643, тип речового права: право власності на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63462308 від 15 лютого 2022 року на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Власником зазначено ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Оскільки, ОСОБА_1 набула право власності на спірний будинок згідно із законом, тобто набула охоронюване законом право на мирне володіння майном, а також з урахуванням скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Столичний млин», ОСОБА_1 рахується власником майна, а тому позивачем не аргументовано ні мету, яку він переслідував, подавши позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, ні нагальності потреби у такому виселенні, а тому втручання у право на повагу до житла відповідачів буде відповідати Конвенції не лише тоді, коли таке втручання здійснюється не тільки згідно із законом, але й якщо для такого втручання існують легітимні цілі.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

У статті 6 Конвенції проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтю 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Як проголошено у статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У справі, що переглядається встановлено, що ТОВ «Столичний Млин», 30.12.2020 набув право власності на спірний будинок при зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку», не може користуватися своєю власністю, оскільки відповідачі відмовляються виселятися із спірного будинку.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Належним правилом, яке встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є положення статті 109 ЖК України, в частині першій якої передбачені підстави виселення.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду.

Отже, частиною другою статті 109 ЖК України встановлено загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення.

Отже, в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке придбане не за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення частини другої статті 39 та/або частини першої статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і частини другої статті 109 ЖК України.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12729/15-ц (провадження №14-317цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 березня 2023 року у справі №361/4481/19 (провадження №14-109цс22), вирішуючи питання щодо виселення з іпотечного майна при зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, зазначила таке.

Аналізуючи статтю 109 ЖК України, можна зробити висновок, що частина третя цієї статті деталізує порядок виселення осіб, які проживають у переданому в іпотеку житловому приміщенні після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на житло шляхом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін (у договірному порядку) без звернення до суду. У такому випадку після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житло всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк.

Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У цьому випадку частина третя статті 109 ЖК України відсилає до частини другої цієї статті, у якій зазначається про необхідність надання громадянам, яких виселяють із житлових приміщень, іншого постійного житлового приміщення (за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку), із зазначенням такого постійного житлового приміщення в рішенні суду.

Тобто порядок звернення стягнення на предмет іпотеки (шляхом позасудового врегулювання чи в судовому порядку) не впливає на встановлені законом гарантії надання іншого житлового приміщення при вирішенні судом спору про виселення з іпотечного майна, передбачені частиною другою статті 109 ЖК України. Визначальним у цьому випадку є встановлення, за які кошти придбано іпотечне майно, - за рахунок чи не за рахунок кредитних коштів.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення, передбачене частиною другою статті 109 ЖК України, стосується не тільки випадків виселення мешканців при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, а й у разі виселення мешканців при зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, коли мешканці відмовляються добровільно звільняти житлове приміщення, тобто не досягнуто згоди щодо виселення між новим власником і попереднім власником чи наймачами житлового приміщення.

У даній справі встановлено, що право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно архівного сектору Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області Нечипоренко І.П. - 28.12.2017.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором №ФП-19/09-18 про надання безвідсоткової строкової поворотної фінансової допомоги від 19 вересня 2018 року ТОВ «Столичний Млин» 30.12.2020 здійснило реєстрацію права власності на вказаний вище будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, спірний житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 набутий ОСОБА_1 у власність не за рахунок кредитних коштів отриманих від ТОВ «Столичний Млин».

Відповідачі зареєстровані та проживають у спірному житловому будинку, іншого житла не мають.

ТОВ «Столичний Млин» не надав доказів на спростування зазначених обставин та не довів підстави та суспільну необхідність втрати відповідачами права користування будинком, який належить відповідачу.

Іпотекодержатель як потенційний (у разі невиконання боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою) новий власник спірного житлового будинку, мав об`єктивну можливість знати про наявність прав відповідачів на користування спірним будинком і при набутті права власності мав усвідомлювати, що відповідач має зареєстроване місце проживання у спірному будинку й право користування ним.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №554/5501/20.

Крім того, ТОВ «Столичний Млин», ініціювавши питання про виселення відповідачів із спірного житлового будинку, не вказав у позовній заяві іншого постійного житлового приміщення, яке відповідно до частини другої статті 109 ЖК України має бути надане особам одночасно з їх виселенням.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №192/25/21.

Враховуючи викладені норми матеріального права та встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що спірний житловий будинок придбаний не за передані ТОВ «Столичний Млин» у борг кошти, а матеріали справи не містять доказів щодо наявності у відповідачів іншого житла, а тому відсутні підстави для їх виселення із спірного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач надіслав відповідачу вимогу №1-10 від 26.01.2021 про добровільне виселення, однак матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем такої вимоги.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що наказом Міністерства юстиції України №495/5 від 14 лютого 2022 року було скасовано рішення №56030860 від 30.12.2020, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області Нагаль О.С. про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Столичний Млин».

Вказаний наказ є чинним та не скасованим.

Також, колегія суддів наголошує, що відповідно до абзацу 3 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У постанові у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11 зроблено висновок, що «у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року в справі №466/245/16-ц (провадження №61-15511св18) вказано, що: «у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України).

При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла. Отже, під час ухвалення рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не існує необхідності ще й вирішувати вимогу про зняття з реєстрації».

Отже ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову, однак помилився щодо мотивів такої відмови, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення належить викласти в редакції цієї постанови.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції змінено лише мотиви відмови у задоволенні позову, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний Млин» задовольнити частково.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 15 червня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 10 жовтня 2023 року.

Головуючий

Судді