Справа № 405/6220/23
Провадження №2/405/1025/23
У Х В А Л А

29 вересня 2023 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А. в порядку вирішення питання про прийняття до провадження та відкриття провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на свою (позивача) користь заборгованість за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за період з червня, 2020 року по червень, 2023 року включно в розмірі 36 213,20 грн., яка складається з суми основного боргу.

Дослідивши дану позовну заяву та додані до неї документи в порядку вирішення питання про прийняття до провадження та відкриття провадження у справі, суд дійшов такого висновку.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Правила підсудності справ, які розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, визначені у параграфі 3 глави 2 розділу І ЦПК України (ст. ст. 26-30 Кодексу).

У вказаному параграфі ЦПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (ст. 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (ст. 26), правила альтернативної підсудності (ст. 28) та правила виключної підсудності (ст. 30).

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до інформації Відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради (довідка № 017511/1 про реєстрацію місця проживання особи, сформована 18.09.2023 року) за вх. № 24006 від 26 вересня 2023 року, наданої на запит суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.10.2001 року по теперішній час зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Зазначена норма застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, який надається за об`єктом, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_1 , тобто, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, яка надається за місцем знаходження нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_2 , що, в свою чергу, відповідно до поділу м.Кропивницький на райони (Подільський та Фортечний), відноситься до території Фортечного району, на який поширюється юрисдикція Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості за послуги газопостачання повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням цього майна.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ЦПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За наведених обставин, та враховуючи, що зазначена цивільна справа за правилами виключної підсудності не належить до юрисдикції (підсудності) Ленінського районного суду м. Кіровограда, оскільки нерухоме майно, заборгованість за спожитий природний газ за яким просить стягнути ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», знаходиться на території Фортечного району м. Кропивницького, на який, в свою чергу, поширюється юрисдикція Кіровського районного суду м. Кіровограда, у зв`язку з чим, приходжу до висновку, що зазначена справа не підсудна Ленінському районному суду м. Кіровограда, та вважаю за необхідне на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України передати дану справу на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда, при цьому, Ленінським районним судом м. Кіровограда не вирішується питання щодо відповідності позовної заяви вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, з підстав непідсудності зазначеної справи Ленінському районному суду м. Кіровограда, на розгляд якого вона надійшла.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 30, ч. 1 ст. 31, ч. 9 ст. 187, ст. 258, ст. 260, ст. 261, ст. 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Матеріали цивільної справи № 405/6220/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, - передати на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Матеріали цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, - направити до Кіровського районного суду м. Кіровограда не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова