Постанова

Іменем України

09 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 755/9360/22

провадження № 61-7814св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року в складі судді Марфіної Н. В. та постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року в складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та вимог заяви про забезпечення позову

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача борг за договором позики від 26 квітня 2013 року в сумі 6 900 доларів США та три відсотки річних за весь час прострочення боргових зобов'язань в сумі 289,80 доларів США.

У позовній заяві позивач також просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначав, що з моменту настання кінцевого терміну повернення позики (26 квітня 2021 pоку) на усні звернення щодо повернення коштів відповідач не давала конкретних відповідей, а після отримання письмової вимоги заблокувала усі його телефони, уникає будь-яких контактів та за свідченням сусідів перестала з`являтися за місцем свого проживання. З огляду на те, що відповідач є громадянкою Республіки Білорусь, з Україною вона не має сталих зв`язків, а квартира АДРЕСА_1 є її єдиним майном, за рахунок якого може бути задоволено позовні вимоги у майбутньому, наявні правові підстави для забезпечення позову в обраний ним спосіб.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

В межах суми у розмірі 7 189, 80 доларів США, що станом на час постановлення цієї ухвали за офіційним курсом НБУ еквівалентно 263 765,00 грн, накладено арешт на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог заяви відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір майнового характеру, а заява про забезпечення позову містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2023 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року і постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування касаційної скарги зазначала про відсутність доказів на підтвердження її ухилення від спілкування з позивачем. Вона не має наміру відчужувати належну їй квартиру АДРЕСА_1 .

Висновки судів ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Дніпровського районного суду м. Києва.

05 липня 2023 року матеріали справи № 755/9360/22 надійшли до Верховного Суду.

ОСОБА_1 направива відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення боргу за договором позики в загальному розмірі 7 189,80 доларів США.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_2 добровільно не повертає борг за договором позики та уникає спілкування з ним. Квартира АДРЕСА_1 являється єдиним майном, належним відповідачу, за рахунок якого може бути задоволено позовні вимоги у майбутньому.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанцій, розглядаючи заяву про забезпечення позову, дійшли правильного висновку про її часткове задоволення, оскільки вид забезпечення позову, який просить вжити позивач, відповідає змісту права, про захист якого вона звернулася до суду. При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів щодо встановлення обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко