Провадження №2-н/336/2406/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про видачу судового заказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території -

ВСТАНОВИЛА:

Директор Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» - Згурський О.О., звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь заявника заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.03.2022 по 31.08.2023 у сумі 4 260,97 гривень, з яких: сума основного боргу 3 564,97 гривні, інфляційні втрати 536,99 гривень, 3% річних 159,01 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 268,40 гривень.

Вирішуючи питання про видачу судового наказу, суд виходить з наступного.

Завдання наказного провадження зводяться до прискорення вирішення справ, предметом яких є вимоги, пов`язані зі стягненням з боржника грошових коштів.

До характерних ознак наказного провадження належать: документальність, тобто наявність письмових доказів, що підтверджують вимоги заявника, які є безспірними, спрощеність та відсутність цивільної процесуальної форми (без виклику та участі сторін).

Відповідно до ч.4 ст.165 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч.5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до ч.8 ст.165 ЦПК України, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Матеріали справи не містять доказів того, що Договір №237/903 від 29.06.2021, на підставі якого заявником за вищевказаною адресою надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території , було укладено з ОСОБА_1 як з фізичною осою підприємцем.

Тобто, вказаний договір було укладено з боржницею як з фізичною особою власником вказаного майна (Договір купівлі-продажу від 08.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Боднар Н.В, зареєстровано в реєстрі за №506).

Відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Проте, за загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Так, згідно з Витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 18.10.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Шевченківського району м. Запоріжжя, а відтак територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Однак, як вбачається із поданої заяви, Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заявлені вимоги про стягнення із боржниці ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території , наданими у нежиле приміщення, площею 138,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, спір у даній справі виник з приводу оплати житлово-комунальних послуг, які надавалися заявником на підставі Договору №237/903 від 29.06.2021 за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Згідно з положеннями ст.181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території має пред`являтися за місцем знаходження об`єкта нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17 за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Однак, розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження» не передбачено передання справи за підсудністю, у разі, коли боржником є фізична особа, а не юридична особа чи фізична особа-підприємець.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) надані у приміщення площею 138,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , яке територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва і територіальної юрисдикції Солом`янського районного суду міста Києва, приходжу до висновку, що вказана заява разом з додатками на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України підлягає поверненню заявнику для подання її до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27,28, 31, 258-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Подану в порядку наказного провадження заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про видачу судового заказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території повернути заявнику.

Роз`яснити Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про право звернення з вказаною заявою до Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова