Справа № 369/5746/23
Провадження № 2/369/3971/23
РІШЕННЯ

Іменем України

25.10.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

секретаря Соловюк В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 , треті особи Вишнева міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті його батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої також входить частина квартири АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру, відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру індексний номер: 6004007, виданого 10.07.2013 Державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Камлик С.О. та запису про реєстрацію права власності №6004233 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було зареєстровано на трьох осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без визначення часток у праві спільної власності.

20.05.2022 року Вишневою міською державною нотаріальною конторою Київської області була заведена спадкова справа за № 93/2022. У видачі свідоцтва про право на спадщину постановою державного нотаріуса Філатової І.І. Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області від 23 березня 2023 року відмовлено, у зв`язку з тим, що у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно індексний номер: 6004007, видане 10.07.2013 року Державним реєстратором Реєстраційної служби Києво- Святошинського районного управління юстиції Київської області Камлик Світланою Олександрівною вказано вид спільної власності спільна сумісна, без визначення конкретної частки кожного з співвласників квартири, та згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Камлик Світланою Олександрівною 10.07.2013 року № 6004233 розмір частки померлого на вищевказану квартиру також не визначено.

Крім того, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованою державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Філатовою Іванною Іванівною 23.03.2023 року №326798587, право власності на вищевказану квартиру зареєстровано як спільна сумісна. З огляду на зазначене державний нотаріус Філатова І.І. Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської областіповідомила про необхідність звернення до суду для виділення (визначення) частки померлого у спільному сумісному майні.

Позивач у позовній заяві з посиланням на судову практику зазначив, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства та на переконання позивача, на даний час не має іншого способу, окрім звернення до суду щодо визнання за Позивачем права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті свого батька.

Враховуючи викладене позивач просив суд:

Визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частку квартири під номером АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано у Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи №93/2022, що заведена 20.05.2022 року після смерті ОСОБА_4 .

21 червня 2023 року на виконання ухвали суду надійшли матеріали спадкової справи №93/2022 до майна померлого ОСОБА_4 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29 червня 2023 року до суду надійшли пояснення представника Відповідача Вишневої міської ради Бучанського району Київської області. Вказала, що є не є належним відповідачем у справі оскільки нерухоме майно, що є предметом спору, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тобто на території Борщагівської сільської ради, яка є органом місцевого самоврядування відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року, яка занесена до журналу судового засідання, залучено до участі справи в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності та просили позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Представник Відповідача Вишневої міської ради Бучанського району Київської області у судове засідання не з`явився. У поданих поясненнях просив розглядати справу без участі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області за наявними у справі матеріалами та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовільнити.

Представник Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, письмових заперечень до суду не надходило. 16 жовтня 2023 року надіслано лист-повідомлення про неможливість в даному випадку видати позивачу свідоцтво про право на спадщину.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 4 Цивільного процесуального України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

При розгляді справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області).

Померлий ОСОБА_1 був батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також чоловіком ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з приписів статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України).

З матеріалів спадкової справи №93/2022 до майна померлого ОСОБА_4 вбачається, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом подання до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, але постановою державного нотаріуса Філатової І.І. Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області від 23 березня 2023 року Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 з підстав відсутності визначення розміру частки померлого на квартиру АДРЕСА_1 . У постанові про відмову державний нотаріус Філатова І.І. Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської областізазначила про необхідність звернення до суду для виділення (визначення) частки померлого у спільному сумісному майні.

При цьому для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (пункт 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (стаття 13 Конвенції).

Відповідно до частини 1 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України).

За таких обставин, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець має право захистити свої права шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18; від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц; від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18; від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18; від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц; від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 та від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Аналізуючи викладене, виходячи з фактичних обставин справи та норм законодавства, що регулюють виниклі правовідносини, суд враховує, що у зв`язку зі смертю одного з співвласників частка у спільній сумісній власності якого не визначена, спадкоємець позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину та позбавлений можливості вирішити питання щодо розподілу часток у позасудовому порядку. За таких обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній, а від так відповідно до статті 16 ЦК України цивільне право останнього підлягає захисту в судовому порядку.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись статтями 15, 16, 25, 368, 370, 372, 1216-1218, 1220, 1222, 1226, 1268, 1270, 1297, 1299 ЦК України, статтями 81, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 , треті особи Вишнева міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири під номером АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 жовтня 2023 року

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ