Справа №760/748/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Єрмак Л.Б. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Леся Володимирівна, акціонерне товариство «Універсал Банк» про визнання договору дарування недійсним, -

встановив:

12 січня 2023 року представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Леся Володимирівна про визнання договору дарування недійсним, у якому з урахуванням позовної заяви в новій редакції від 06 лютого 2023 року, просила визнати недійсним договір дарування №2165 від 25 листопада 2021 року 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , укладений 25 листопада 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Прокопенко Л.В.

Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

06 жовтня 2023 року представник позивача подала заяву про забезпечення позову, у якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Подана заява обґрунтована тим, що Печерським районним судом м. Києва від 30 вересня 2022 року у справі №757/14454/21-ц частково задовольнив позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та стягнув суму позики за Договором позики від 29 травня 2020 року у розмірі 2147413,00 грн.

Під час проведення виконавчих дій з`ясовано, що відповідач ОСОБА_2 був власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , однак 25 листопада 2021 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. за №2165, відчужив частку квартири на користь доньки ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що оспорюваний договір дарування є фіктивним та містить ознаки фраудаторного правочину, оскільки вчинений на шкоду ОСОБА_1 , який є стягувачем/ кредитором ОСОБА_2 за договором позики від 29.05.2020 року.

Оскільки предметом позову, є визнання недійсним договору іпотеки та повернення сторін у стан, що був до вчинення ОСОБА_2 недобросовісних дій, направлених на унеможливлення задоволення вимог ОСОБА_1 за рахунок нерухомого майна, ефективний захист прав позивача обумовлюється тим, щоб нерухоме майно до завершення розгляду справи не змінило власника.

Вважає, що накладення арешту на майно, убезпечить сторони від відчуження цього майна у будь-який спосіб до завершення судом розгляду справи та попередить вчинення відповідачами несумлінних дій щодо приховання, розтрати, продажу, знецінення майна та ін.

Обраний вид заходів забезпечення позову вважає співмірним та таким, що не потребує вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту позовних вимог встановлюється, що предметом позову у справі є визнання недійсним договору дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , укладеного 25 листопада 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Прокопенко Л.В. за реєстровим №2165.

В той же час, КЦС у складі ВС у постановах від 06.05.2020 року №700/720/17 та від 12.01.2022 року у справі № 942/915/21 звернув увагу на те, що позовна вимога про недійсність правочину полягає у констатації цього факту. Таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а тому його виконання не можливо ускладнити чи унеможливити.

Крім того, за Договором про внесення змін та доповнень №15 від 25 листопада 2021 року до Договору іпотеки MG-1/84/08, посвідченого 11 лютого 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. за реєстровим №638, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Нотаріусом накладено заборону на відчуження даної квартири.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорювань право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За таких обставин, встановивши, що обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді арешту майна не є співмірним і не забезпечує гарантії виконання можливого рішення про задоволення позову, порушує права АТ «Універсал Банк», суд вважає заяву представника позивача про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Єрмак Л.Б. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Леся Володимирівна, акціонерне товариство «Універсал Банк» про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя Кушнір С.І.