КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року місто Київ

справа № 761/29374/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2023 року про відмову у задоволенні скарги, постановлену під головуванням судді Савицького О.А., у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Полісмак Олександра Олександровича, заінтересована особа: стягувач ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою у порядку ст.447 ЦПК України, в якій просив:

визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Полісмака О.О. щодо невжиття заходів реагування шляхом зупинення процесу реалізації арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , відповідно до заяви від 20 січня 2022 року №110/02/22-Р;

визнати неправомірними дії головного державного виконавця Полісмака О.О. щодо передачі майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме квартири АДРЕСА_1 ;

визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Полісмака О.О. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 09лютого 2022 року та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 09 лютого 2022 року.

В мотивування вимог посилався на те, що на виконанні у Шевченківському РВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №761/29374/19, виданого 21 грудня 2020 року Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу за розпискою в сумі 150000 євро та судового збору в сумі 5859,05 грн.

Вказував, що головним державним виконавцем Полісмак О.О. в процесі виконання вказаного виконавчого провадження було здійснено опис та арешт майна боржника, складено звіт про оцінку майна та передано майно на реалізацію.

Зазначав, що 21 січня 2022 року його представник надіслав на адресу Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) заяву про зупинення реалізації арештованого майна боржника у вказаному виконавчому провадженні, однак вона була залишена державним виконавцем без належного реагування.

Посилався на те, що невжиття головним державним виконавцем Полісмак О.О. заходів з метою зупинення процесу реалізації арештованого майна свідчить про його протиправну бездіяльність, внаслідок якої майно боржника було реалізовано шляхом передачі його стягувачу в рахунок погашення боргу.

Вказував, що дії головного державного виконавця Полісмака О.О. щодо передачі майна стягувачу, постанова та акт є неправомірними, оскільки не було взято до уваги, що нерухоме майно, яке реалізоване було спільною сумісною власністю подружжя, чим порушено права та законні інтереси колишньої дружини ОСОБА_4 на володіння, користування та розпорядження ним.

Зазначав, що право користування вказаним майном має його неповнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак головним державним виконавцем не вжито заходів щодо отримання відповідного дозволу органу опіки та піклування.

Вважає, що бездіяльністю, діями та рішеннями головного державного виконавця Полісмака О.О. були порушені його права та права членів його сім'ї.

УхвалоюШевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що у матеріалах справи відсутній договір на залучення суб`єкта оціночної діяльності для оцінки спірного майна у виконавчому провадженні.

Вказував, що судом першої інстанції зроблено висновок про те, що відповідним договором є договір про надання послуг №398-н/21-Т.Разом з тим, даний договір не відповідає вимогам ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» 2658-ІІІ, не стосується оцінки квартири, який є предметом спору.

Зазначав, що оцінка вартості майна зроблена дистанційно, без огляду нерухомого майна, що є порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Посилався на те, що судом першої інстанції також не враховано, що на час розгляду скарги та прийняття судового рішення у даній справі майно боржника було реалізовано та зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3 .

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі і на електронну пошту. Від представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу у його відсутність, вимоги скарги підтримує.

Колегія суддів вважає за можливе розглядатисправу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Шевченківському ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №761/29374/19, виданого 21 грудня 2020 року Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу за розпискою від 29 березня 2019 року в сумі 150000 євро та судового збору в сумі 5859,05 грн.

В ході виконання виконавчого провадження НОМЕР_3 головним державним виконавцем Полісмак О.О.: винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 ; призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Експертно-консультаційний центр», яким було складено звіт про оцінку майна від 28 жовтня 2021 року та передано майно на електронні торги для реалізації.

Згідно протоколів проведення електронних торгів від 03 грудня 2021 року №561799 та від 05 січня 2022 року № НОМЕР_1 , стартова ціна майна (№58 по провулку Артилерійський 7-9 в місті Києві) складала спочатку 2714022 грн., а в подальшому - 2306918,70 грн. В обох випадках торги не відбулись з причин відсутності допущених учасників.

21 січня 2022 року представник боржника надіслав на адресу Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) заяву про зупинення реалізації арештованого майна боржника у вказаному виконавчому провадженні, однак вона була залишена без реагування.

07лютого 2022 року проведено треті електронні торги, які також не відбулись з причин ненадходження від жодного учасника цінової пропозиція, що складала 1899815,40 грн., що підтверджується протоколом проведення електронних торгів від 07лютого 2022 року № НОМЕР_2 .

09 лютого 2022 року стягувач звернувся до Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) із заявою, у якій просив передати йому належне боржнику нерухоме майно, а саме квартиру ( АДРЕСА_1 , оскільки воно не було реалізовано на третьому електронному аукціоні.

09лютого 2022 року державним виконавцем згідно з положеннями ч.9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу за ціною третього електронного аукціону в сумі 1899815,40 грн. у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №761/29374/19, а також складено відповідний акт від 09лютого 2022 року.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду зі скаргою на дії, бездіяльність та рішення головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Полісмак О.О., вказував на те, що реалізація належного йому нерухомого майна здійснена державним виконавцем з порушенням вимог Закону, оскільки до заявки на здійснення такої реалізації не долучено копію дозволу органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, які є необхідними у зв`язку з тим, що право користування майном (квартирою) має неповнолітня дитина.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено факту допущення державним виконавцем бездіяльності у рамках виконавчого провадження НОМЕР_3, пов`язаної з невжиттям заходів щодо зупинення реалізації арештованого майна, при цьому останній діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, у тому числі й під час передачі майна стягувачу з прийняттям відповідних рішень.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження») реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на електронних торгах.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №1421/5229/12-ц (провадження №14-194цс18), Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі №6-1749цс15, від 16 листопада 2016 року у справі №6-1655цс16, від 14 червня 2017 року у справі №6-1804цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду скарги судом першої інстанції та прийняття судового рішення у даній справі спірне майна зареєстровано на праві власності за стягувачем ОСОБА_3 .

Зважаючи на те, що предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 є дії, бездіяльність та рішення головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Полісмак О.О., пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника, що є підставою для виникнення прав та обов`язків інших осіб, зокрема ОСОБА_3 , отже, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ефективним способом захисту прав боржника ОСОБА_1 єпред`явлення до суду відповідного позову із залученням до участі у справі ОСОБА_3 і головного державного виконавця як відповідачів, у межах якого і буде надаватися оцінка, у тому числі й діям державного виконавця щодо передачі майна, а не звернення у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту, на що неодноразово вказувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 63 постанови від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18, пункт 50 постанови від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі №524/7552/18, від 14 грудня 2022 року у справі №372/30/21.

Враховуючи, що подання боржником скарги на дії, бездіяльність та рішення головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Полісмак О.О., пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника не забезпечує ефективного відновлення його порушених прав на майно, спір підлягає розгляду за правилами позовного провадження, тому ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2023 року підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_1 - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 377, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2023 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Скаргу боржника ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Полісмак Олександра Олександровича, заінтересована особа: стягувач ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: