КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/2686/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Панової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою представника комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року,-

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Просив скасувати наказ про припинення трудового договору № 21/к та звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію від 17 січня 2022 року; поновити його на посаді інженера - електроніка 1 категорії; стягнути з відповідача КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказане звільнення відбулося всупереч його волевиявленню з порушенням вимог ст. 38 КЗпП України, а трудовий договір було розірвано з порушенням трудового законодавства України.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року позов задоволено.

Скасовано наказ про припинення трудового договору № 21/к та звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію від 17 січня 2022 року, поновивши його на посаді інженера - електроніка 1 категорії.

Стягнуто з комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 367 482 грн 64 коп.

Стягнуто з комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 3 687 грн 82 коп.

В апеляційній скарзі представник КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що суд першої інстанції неправильно установив обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності порушення КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр»вимог ст.38 КЗпП України при звільнені ОСОБА_1 з роботи.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 15 липня 1974 року працює на комунальному підприємстві «Головний інформаційно-обчислювальний центр».

Наказом № 21/к від 17 січня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України.

Підставою для звільнення стала заява ОСОБА_1 від 17 січня 2022 року.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, ОСОБА_1 зазначив, що звільнення відбулось всупереч його волевиявленню, на підставі не власноручно написаної ним заяви, без обов`язкового відпрацювання двох тижнів після підписання ним заяви про звільнення.

Згідно з частинами першою, другою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу ( зокрема вихід на пенсію ), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Встановлено, що у заяві про звільнення з роботи у зв`язку з виходом на пенсію позивач вказує дату звільнення - 17 січня 2022 року.

Виходячи із вищенаведених вимог закону, звільнення працівника у строк, про який він просить у своїй заяві, є обов`язком власника або уповноваженого ним органу.

Саме в день, про який зазначив позивач у заяві, його було звільнено з роботи на підставі наказу № 21/к.

Колегія суддів оцінює критично посилання позивача про обов`язкове відпрацювання ним двох тижнів на роботі, оскільки зазначене правило не поширюється на випадки, коли працівник самостійно визначає у своїй заяві дату звільнення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, що він не був обізнаний про наслідки підписання такої заяви, оскільки подані ним письмові пояснення та надані усні пояснення в апеляційному суді, дають підстави вважати, що він перед підписанням заяви усвідомлював зміст заяви та розумів, що підписує заяву саме про своє звільнення з роботи.

Будь-яких доказів, що при підписанні заяви про звільнення на позивача чинився тиск з боку посадових осіб підприємства, матеріали справи не містять.

При цьому, позивач не повідомляв та не надсилав відповідачу будь-яких звернень, що він не бажає розривати трудовий договір та має намір продовжувати працювати.

Таким чином, підписуючи заяву про звільнення з визначення дати такого звільнення, позивач розумів та усвідомлював її суть та те, що наслідком її підписання буде звільнення з роботи у зв`язку з виходом на пенсію.

Колегія суддів також не приймає доводи позивача, що заява про звільнення має бути написана власноручно працівником, оскільки чинне законодавство не містить такої вимоги, а безпосередньо позивач неодноразово підписував надруковані заяви про надання йому зокрема відпусток.

З урахуванням встановлених фактичних обставин та вищенаведених вимог закону, колегія суддів вважає, що звільнення позивача з роботи проведено з дотриманням вимог закону.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 11 квітня 2023 рокупостановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

У порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5 531 грн 73 коп.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» судовий збір у розмірі 5 531 грн 73 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко