Справа № 337/3104/23
Номер провадження 2/337/1157/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 жовтня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого судді Салтан Л.Г.
за участю секретаря Трегуб Т.В.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована: АДРЕСА_1 ), представник позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрована: АДРЕСА_1 ) про визначення частки у спільному майні без виділення в натурі,
14.06.2023 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у спільному майні без виділення в натурі, в якому просить визначити ОСОБА_1 1/3 частку в двокімнатній квартирі АДРЕСА_3 , посилаючись на те, що виділити частку із майна, що є у спільній сумісній власності в нотаріальному порядку не можливо, так як для цього потрібна згода інших співвласників, які останні не надають, відсутність визначення часток між співвласниками позбавляє позивача можливості у вільному розпорядженні своєю часткою. Ухвалою суду від 16.06.2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року справа призначена до розгляду.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, причину неявки суд не повідомили, про розгляд справи був повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У відповідності до вимог ст.223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів у відсутність осіб, що не з`явилися до судового засідання.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову за наступними підставами.
Судом встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю позивачки ОСОБА_1 , та відповідачок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 про право власності на житло від 03.05.1994 р.та копією технічного паспорту. Відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів щодо спірної квартири відсутні.
Відповідно до п. 1. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Порядок користування спірною квартирою між учасниками спільної сумісної власності не встановлено. У свідоцтві на право власності на житло не визначені розміри часток квартири, що належала кожному із співвласників даної квартири. На теперішній час у позивача виникла необхідність у виділені часток у даній спільній квартирі.
Відповідно до п. 17. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
У відповідності до частини 1 статті 368 ЦК України: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно з частини 1 статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частини 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. При праві спільної сумісної власності розмір частки кожного із співвласників не визначений.
На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 358, 368, 370 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована: АДРЕСА_1 ), представник позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрована: АДРЕСА_1 ) про визначення частки у спільному майні без виділення в натурі - задовольнити повністю.
Визначити, що частка ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), в праві спільної сумісної власності в двокімнатній квартирі АДРЕСА_3 складає 1/3 частину.
Рішення може бути оскаржене в Запорізькому апеляційному суді шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Г. Салтан