КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/3492/22

05 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

за участю секретаря

судового засідання - Колесник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васюка Миколи Миколайовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Машкевич К.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Іншим співвласником вказаного об`єкту нерухомості на праві спільної часткової власності є ОСОБА_2 .

Зазначає, що на даний час він одноособово здійснює утримання квартири. Починаючи з 01.01.2018 року ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає та взагалі не з`являється, не бере жодної участі в утриманні зазначеного житлового приміщення.

З метою встановлення обсягу наданих послуг за теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2018 року по 01.11.2021 року, його представник адвокат Васюк Микола Миколайович надіслав запити та отримав відповіді від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - довідку про сплату за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.05.2018 року по 01.11.2021 року у розмірі 68 689 грн. 07 коп.; та від Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» - за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за вказаною адресою за період з 01.03.2018 року по 01.11.2021 року у розмірі 14 869 грн. 44 коп.

Зазначає, що за вказаний період ним було здійснено оплату за житлово-комунальні послуги на утримання квартири на загальну суму 83 558 грн. 61 коп.

Вказує на те, що співвласники, які володіють майном на праві спільної часткової власності, зокрема, житловим приміщенням, несуть рівні обов`язки, щодо утримання такого майна, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності йому та відповідачу, відповідач фактично є власником 1/6 частини вказаного майна, то він має відшкодувати йому частину вартості понесених витрат на оплату послуг з централізованого опалення, утримання будинку та прибудинкової території в розмірі (за оплату послуг за централізоване опалення з 01.05.2018 року по 01.11.2021 року суму у розмірі 68 689 грн. 07 коп.; витрати на утримання прибудинкової території з 01.03.2018 року по 01.11.2021 року суму у розмірі 14 869 грн. 44 коп. (68 689,07+14 689,44) :6 = 13 926 грн.42 коп.

Ураховуючи зазначене, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2018 року по 01.11.2021 року у розмірі 13 926 грн. 42 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Васюк Микола Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянт категорично не погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що саме він, а не інша особа, виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна. Зазначає, що в матеріалах справи містяться розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення, довідка про нарахування та сплату коштів за утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 , із зазначенням споживача - ОСОБА_1 , відтак, це свідчить, що саме позивач здійснював оплату вартості утримання квартири.

Вказує на, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував правові висновки до яких дійшов Верховний Суд у постанові від 19.08.2020 року у справі № 703/2200/15-ц, від 15.04.2021 року у справі №638/5001/17, від 17.05.2023 року у справі № 636/3459/19 та постановах Київського апеляційного суду від 07.02.2023 року у справі № 760/13735/16-ц, від 12.04.2023 року у справі № 372/2236/21, від 12.05.2023 року у справі № 761/6248/22, від 24.05.2023 року у справі № 759/1585/22, від 24.05.2023 року у справі № 752/7722/22.

Зазначає, що ОСОБА_1 належним чином сплачує за житлово-комунальні послуги одноособово, а тому його вимога про стягнення з відповідача вартості понесених ним витрат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 13 926 грн. 42 коп. підлягає задоволенню у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Васюк Микола Миколайович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся в установленому порядку, причин своєї неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії та номер 9-1428, виданого 04 липня 2014 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували по 1/6 частці квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 8-117, виданого 19 квітня 2019 року Другою Київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 успадкував 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

10 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Васюк Микола Миколайович звернувся до директора КП «Київтеплоенерго» з адвокатським запитом в якому просив надати інформацію про нараховані та сплачені ОСОБА_1 послуги з теплопостачання та постачання гарячої води за період з 01 січня 2018 року по 01 листопада 2021 року.

10 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Васюк Микола Миколайович звернувся до директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з адвокатським запитом в якому просив надати інформацію про нараховані та сплачені ОСОБА_1 послуги з утримання будинків та прибудинкової території за період з 01 січня 2018 року по 01 листопада 2021 року.

19 листопада 2021 року виконуючий обов`язки директора КП «Київтеплоенерго» надав на запит представника позивача розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.05.2018 року до 01.11.2021 року. З наданого розрахунку вбачається, що за період з 01 травня 2018 року по 01 листопада 2021 року за послуги з централізованого опалення було сплачено 20 857,50 грн., а за послуги з централізованого постачання гарячої води було сплачено 11 158,03 грн. Відомості про заборгованість відсутні.

28 лютого 2023 року директор КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» надав відповідь на запит представника позивача до якої долучив довідку про нарахування та сплату вартості послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.05.2018 року до 01.11.2021 року, відповідно до якої станом на грудень 2021 року заборгованість становить 359,13 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг в сумі 13 926 грн. 42 коп., суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не було надано доказів, які б свідчили про те, що саме позивач виконав обов`язок щодо сплати за надані житлово- комунальні послуги за вказану квартиру за спірний період.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Відповідно до частин першої та четвертої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та власність зобов`язує.

Стаття 358 Цивільного кодексу України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто,нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Таким чином, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що він та відповідач є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

На підтвердження зазначених обставин позивач надав до суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з якого вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії та номер 9-1428 виданого 04 липня 2014 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували по 1/6 частці квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 8-117 виданого 19 квітня 2019 року Другою Київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 успадкував 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

З викладеного вбачається, що наразі позивач є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , а відповідач є власником 1/6 частини вказаної квартири, проте, в матеріалах справи відсутні відомості щодо власника 1/3 частини цієї квартири.

В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що йому невідомо, хто ще є співвласником вказаної квартири.

Особовий рахунок по квартирі АДРЕСА_1 відкритий на ОСОБА_1 .

На підтвердження того, що саме позивач ОСОБА_1 сплачував кошти за отримані комунальні послуги в квартирі АДРЕСА_1 представник позивача до суду першої інстанції надав розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.05.2018 року до 01.11.2021 року, наданий КП «Київтеплоенерго» на запит представника . З вказаного розрахунку вбачається, що за період з 01 травня 2018 року по 01 листопада 2021 року по квартирі АДРЕСА_1 за послуги з централізованого опалення було сплачено 20 857,50 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води було сплачено 11 158,03 грн. Відомості про заборгованість відсутні.

Також, на підтвердження сплати позивачем вартості послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_2 , представником позивача до суду було надано довідку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про нарахування та сплату вартості послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.05.2018 року до 01.11.2021 року, відповідно до якої станом на грудень 2021 року заборгованість становить 359,13 грн.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд першої інстанції правильно зазначив, що долучені позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення за адресою споживача: АДРЕСА_2 , а також довідка про нарахування та сплату коштів за утримання будинку і прибудинкової території за цією ж адресою, не можуть бути доказами сплати позивачем нарахованих сум. Вказані документи лише засвідчують факт, що на ім`я позивача відкрито особовий рахунок за вказаною адресою, а також відображають відомості щодо розміру нарахованих сум, які підлягали сплаті за спірний період часу, та відомості про відсутність заборгованості за адресою споживання. Зазначені документи не містять відомостей щодо особи, якою здійснювались оплати нарахованих сум.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що позивач категорично не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що саме він, а не інша ( інші) особа виконала солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, так як з наданих позивачем доказів - розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення, довідки про нарахування та сплату вартості послуг за утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається. що споживачем цих послуг є - ОСОБА_1 , а це свідчить, що саме він ніс витрати по утриманню квартири, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначення у вказаних доказах позивача, як власника особового рахунку по вказаній квартирі, не є доказом сплати лише ним особисто всіх платежів по оплаті послуг з централізованого опалення та з утримання будинку та прибудинкової території.

Інших доказів ( квитанцій, виписок банку) про перерахування ( сплату) саме позивачем коштів на оплату вартості вказаних послуг позивачем до суду не надано.

Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, хто є співвласником 1/3 частини вказаної квартири та чи приймав вказаний співвласник участь у оплаті вартості наданих послуг.

Також з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що власником 1/3 частини вказаної квартири позивач ОСОБА_1 став 19.04.2019 року на підставі свідоцтва про право на спадщину, в позові зазначає, що він одноособово сплачував вартість утримання вказаної квартири з 01.05.2018 року до 01.11.2021рік.

Посилання представника в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 19.08.2020 року у справі № 703/2200/15-ц, від 15.04.2021 року у справі №638/5001/17, від 17.05.2023 року у справі № 636/3459/19, колегія суддів вважає безпідставними, так як обставини у справах, які були предметом розгляду Верховного Суду не є тотожними обставинам справи, яка наразі переглядається судом апеляційної інстанції.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим, доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом суду не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васюка Миколи Миколайовича .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васюка Миколи Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 травня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2023 року.

Головуючий: Судді: