ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1532/22 Номер провадження 22-ц/814/3526/23Головуючий у 1-й інстанції Коновод О.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув в м.Полтави в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Третяк Катерини Павлівни, представника ОСОБА_1 , на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 березня 2023 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту судового рішення - 27 березня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установив:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком позивача. Вони проживають окремо. У 2021 року позивач вступив на навчання до вищого навчального закладу Національний університет «Львівська політехніка» є студентом денної форми навчання. Оскільки навчається та не має змоги працювати і отримувати самостійний заробіток, знаходиться на повному утриманні мами, яка самотужки не в змозі надавати належну матеріальну допомогу. Батько офіційно працевлаштований, працює охоронцем і має можливість надавати допомогу, однак не надає взагалі.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 27 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який подовжує навчатися, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.09.2022 року до закінчення дитиною навчання 30.06.2025 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів в сумах платежів за 1 місяць допущено до негайного виконання.

В решті вимог відмовлено. Визначено, що право на утримання (стягнення аліментів) припиняється у разі припинення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн на користь держави.

В апеляційній скарзі адвокат Третяк К.П., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі - 1 500 грн щомісячно з 20.09.2022 і до закінчення дитиною навчання - 30.06.2025, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат Третяк К.П., представник ОСОБА_1 , звертає увагу, що у рішенні суду зазначено, що відповідач не з`явився, але його представник подавала заяву про розгляд справи за його відсутності, однак вказане не відповідає дійсності, оскільки у відзиві на позов представник зазначала, що прохає слухати справу з викликом учасників процесу, однак суд проігнорував таке прохання і розглянув справу у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників процесу.

Зазначається, що, присуджуючи до стягнення аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), суд не врахував рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини та наявність на утриманні відповідача малолітньої дочки від іншого шлюбу та непрацездатних батьків.

Крім того, вказується, що з моменту подачі до суду відзиву стан здоров`я відповідача погіршився, так з листопада 2022 року у відповідача посилився больовий синдром та почастішали напади сильного запаморочення та головного болю, які є наслідком травм, отриманих ще в 2014 році під час АТО.

З 23.11.2022 по 13.01.2023 він перебував на лікуванні у нейрохірургічному відділенні ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України», де йому підтверджено діагноз «Симптоматична епілепсія з частинами фокальними нападами на тлі множинних судинних вогнищ лобних та тім`яних часток. Дисциркуліторна гіпертонічна, атеросклеротична енцефалопатія ІІ ст. з лікворно-гіпертензійним, вестибуло-атактичним, астено-неврологічним синдромами. Поперекова досопатія, протрузії міжхребцових дисків у вигляді дюмбалгії, міофасціального больового синдрому». А також з 07.04.2023 по 18.04.2023 лікувався у неврологічному відділенні КНП «Хорольська МЛ» і на даний час займається оформленням групи інвалідності.

Правом подачі відзиву позивач не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.6)

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 11.02.2006 (а.с.7)

ОСОБА_2 перебуває на утриманні мами ОСОБА_3 .

З довідки МОНУ НУ «Львівська політехніка» від 21 вересня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 є студентом першого курсу ОПП бакалавр денної форми навчання, інститут енергетики та систем керування Національного університету «Львівська політехніка», наказ 2296-4-10/09.08.2021. Закінчення навчання - 30.06.2025.(а.с.5)

Відповідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 19 березня 2010 року ОСОБА_1 має дочку ОСОБА_4 (а.с.21)

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 15.02.1976, копії паспорту НОМЕР_3 , копії паспорту НОМЕР_4 , копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 , копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 має батьків : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є особами пенсійного віку (а.с.20, 22, 24, 26, 27).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що дитина відповідача навчається на денній формі навчання, а відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу повнолітньому сину під час навчання. Судом враховано, що відповідач має постійне місце роботи, інших осіб, які знаходяться на його утриманні, стан здоров`я відповідача, докази того, що відповідач не має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі не надано.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із роз`ясненнями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до наведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування.

Також, у роз`ясненнях, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року вказано на те, що стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо.

Визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.

З огляду на те, що позивач є студентом денної форми навчання за контрактом, він не має можливості працювати, а також не отримує стипендії. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 200 СК України, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання.

Не можуть бути підставою для зміни рішення й доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, про що звертався відповідач.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 279 ЦПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частинами 5,6 ст.279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

За таких обставин суд правильно визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом першої інстанції обставин перебування на утриманні відповідача малолітньої дитини і батьків пенсійного віку не можна визнати обґрунтованими, оскільки долучені відповідачем до відзиву на позов світлокопії документів містять інформацію про те, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_7 та у відповідача є батьки пенсійного віку, проте відповідачем не надано доказів, що вказані особи перебувають на його утриманні.

Стосовно доводів апеляційної скарги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі апеляційний суд зазначає таке.

Предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі частини заробітку (доходу), відповідач працевлаштований, про що він зазначає у відзиві (а.с.17 зворот).

За змістом ч.3 ст.181, ст.184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача, тобто ініціатива з визначення аліментів у твердій грошовій сумі належить одержувачу (стягувачу) аліментів.

Ні у відзиві на позов, ні в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих аргументів на користь визначення аліментів у твердій грошовій сумі всупереч заявленій позивачем вимозі.

Вимоги апеляційної скарги про дослідження нових доказів задоволенню не підлягають, оскільки відповідач реалізував своє право на подання доказів у порядку, передбаченому правилами спрощеного позовного провадження. У відзиві на позов відсутні посилання на стан здоров`я відповідача.

Встановлення йому певної групи інвалідності може бути підставою для ухвалення рішення про зміну розміру аліментів, визначеного рішенням суду (ст.192 СК України).

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката Третяк Катерини Павлівни, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 жовтня 2023 року

Головуючий О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов