РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Порощука П.П.,

при секретарі Маліщук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог га предмет спору Служба у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні і спілкуванні з малолітнім сином,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні і спілкуванні з малолітнім сином. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду розірвано. Від шлюбу у мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з відповідачем в АДРЕСА_1 . 16.02.2022 року виконавчим комітетом Жмеринської міської ради Вінницької області винесено рішення «Про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею» №40 пунктом 1 якого, визначено батькові ОСОБА_1 для зустрічей з сином та прийняття участі у його вихованні графік: щовівторка з 14:30 год. до 19:00 год., за місце проживання матері чи її перебування, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері; щочетверга з 14:30 год. до 19:00 год., за місце проживання матері чи її перебування, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням бать¬ком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері. Однак, відповідач досить часто ухиляється від виконання цього рішення та чинить позивачу перешкоди у вихованні і спілкуванні з дитиною, що з підтверджується довідкою КУ «Центр надання соціальних послуг» від 13.06.2022 року №101/01-10, листом поліції від 02.06.2022 року, тим самим остання порушує п.1 рішення в частині не перешкоджати батькові брати участь у вихованні. Позивач вважає, що визначений у рішенні спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином, є необґрунтованим і таким, що не в повній мірі враховує вимоги закону, інтереси, як самої дитини, так і позивача, як батька. Зокрема, встановлення побачень із сином два рази в неділю та лише на такий короткий проміжок часу ставить позивача у нерівні умови з матір`ю дитини, особливо в разі наявності об`єктивних причин, що завадять його спілкуванню з дитиною у визначений день. Також, у рішенні не передбачена можливість спілкування позивача з сином під час шкільних канікул, на релігійні та державні свята, що фактично позбавляють позивача можливості спілкуватися з сином в такі дні. Відсутність у рішенні можливості спілкування з сином у період шкільних канікул, на релігійні та державні свята, зумовлена, зокрема вимогою до позивача з боку матері не підіймати цього питання, бо в іншому разі, йому взагалі не дадуть бачитись із сином, тому власне кажучи ці часи спілкування з сином в рішенні висвітлені не були, фактично через шантаж з боку матері дитини. Крім того, при спробах зустрічі з сином мати влаштовує скандали і провокації та допускає негативні висловлювання стосовно позивача як батька дитини, що негативно впливає на його здоров`я, психічний стан. Вказав, що він проживає по АДРЕСА_2 , що територіально в 15 хв. їзди від місця проживання сина в м.Жмеринка. Працює в ФГ «Дзялів», отримує заробітну плату, має у власності автомобіль, отримує пенсію по інвалідності ІІІ гр., відносно нього немає на виконанні відкритих виконавчих проваджень, а саме: відсутні невиконанні зобов`язання, не діють неврегульовані аліменти тощо. Позивач та син мають захворювання, які пов`язані з вадами слуху, з моменту винесення органом опіки рішення, фізичний стан їх здоров`я не змінився та при його винесенні компетентним органом був врахований. На даний час, наявність захворювання, жодним чином не впливає на виконання ним по відношенню до його сина своїх батьківських обов`язків. Через те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, між ними виникають непорозуміння та конфліктні ситуації, в зв`язку з чим неможливо домовитись з приводу конкретного часу спілкування позивача з малолітнім сином. Позивач просив обов`язати відповідача не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити спосіб участі позивача як батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною наступним чином:

- щовівторка з 14:30 год. до 20:00 год., поза місцем проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері у т.ч. з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька дитини;

- щочетверга з 14:30 год. до 20:00 год., поза місцем проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері у т.ч. з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька дитини;

- щосуботи з 10:00 год. до 20:00 год., поза місцем проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері у т.ч. з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька дитини;

- щороку в період зимових шкільних канікул з її проживанням у батька, без присутності матері, до 7 днів поспіль, без виїзду за межі країни та з можливістю виїзду за межі населеного пункту, де проживає дитина, без супроводу матері і попереднього узгодження з матір`ю дитини;

- щороку в період весняних шкільних канікул з її проживанням у батька, без присутності матері, від 3 до 5 днів поспіль, без виїзду за межі країни та з можливістю виїзду за межі населеного пункту, де проживає дитина, без супроводу матері і попереднього узгодження з матір`ю дитини;

- щороку в період літніх шкільних канікул з її проживанням у батька, без присутності матері, до 30 днів поспіль, без виїзду за межі країни та з можливістю виїзду за межі населеного пункту, де проживає дитина, без супроводу матері і попереднього узгодження з матір`ю дитини;

- щороку в період осінніх шкільних канікул з її проживанням у батька, без присутності матері, від 3 до 5 днів поспіль, без виїзду за межі країни та з можливістю виїзду за межі населеного пункту, де проживає дитина, без супроводу матері і попереднього узгодження з матір`ю дитини;

- кожні шкільні канікули в літній та зимовий період у строки визначені в цьому графіку без присутності матері, для відпочинку та оздоровлення дитини в межах території Ук¬раїни в т.ч. поїздок до моря, у гори тощо;

- кожен день народження сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто 14.01.1995 року, протягом чотирьох годин або наступний після нього день, протягом шести годин за участі батька дитини ОСОБА_1 , без участі і попереднього узгодження з мамою дитини ОСОБА_2 за межі населеного пункту, де проживає дитина у т.ч. з можливістю відвідування дитиною місця проживання її батька; на кожний святковий день України та дні релігійних свят, або у будь-який інший день без участі матері дитини ОСОБА_2 та без виїзду за відсутності попереднього узгодження з матір`ю дитини за межі населеного пункту, де проживає дитина, враховуючи також вихідні дні, що визначаються постановою Кабінету Міністрів України на відповідний рік. Черговість визначається наступним чином: батькові у рік, який закінчується на парне число, мати у рік, який закінчується на непарне число.

- встановити необмежене спілкування батька з сином ОСОБА_4 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку;

- необмежене побачення батька ОСОБА_5 з сином ОСОБА_4 , під час усіх святкових заходів в освітніх закладах та/або інших місцях;

- необмежене побачення батька ОСОБА_5 з сином ОСОБА_4 , під час перебування дитини у освітніх закладах та/або інших місцях без обмеження у часі з урахуванням розкладу навчально-виховного процесу;

- у разі хвороби дитини, відвідувати її за місцем фактичного перебування.

За результатами домовленості між батьками період відпочинку дитини з батьком може бути змінений. Також просив зобов`язати ОСОБА_2 не допускати негативних висловлювань стосовно батька дитини. Зобов`язати ОСОБА_2 дотримуватися визначеного та встановленого судом способу, режиму і графіку прийняття участі батька у зустрічах, спілкуваннях та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в разі неможливості участі у вихованні та спілкуванні з дитиною внаслідок об`єктивних обставин, надати інший день замість встановленого судом графіку. Зобов`язати ОСОБА_2 завчасно повідомляти ОСОБА_1 про відсутність можливості його побачення з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначений судом, або раніше узгоджений між ними, час. Судові витрати залишити за позивачем.

Ухвалою від 06.09.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

05.10.2022 року ухвалою суду зобов`язано службу у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області надати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

06.10.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який згідно відмітки Укрпошти відправлений на адресу суду 29.09.2022 року. У відзиві зазначено, що з часу, як батько почав проживати окремо від дитини, він регулярно бачився з нею та приймав участь у її виховані, але син починав хворіти виключно після побачень з батьком, які відбувались без присутності матері. Мати протягом усього часу перебігу захворювань сина правомірно обмежувала побачення сина з батьком, адже це могло погіршити стан здоров`я дитини та перешкоджати його нормальному розвитку, вона пропонувала батькові спілкуватись з сином за місцем його проживання. Позивач звернувся до Жмеринської міської ради Вінницької області із заявою про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про що був встановлений відповідний порядок. У зв`язку із збройною агресією Росії проти України щодня по усій території Україні лунають постійні сповіщення про повітряну тривогу, з поведінка сина змінилась, він боїться звуку повітряних тривог, вимагає від матері спати в підвалі будинку, каже, що боїться залишатись без мами. Відповідач заперечувала, щоб батько спілкувався з сином, але у зв`язку з військовим станом та постійними повітряними тривогами батьку було запропоновано бачитись з дитиною за місцем її проживання та в присутності матері, адже батько і син іноді не розуміють один одного. Позивач на вказану пропозицію викликав поліцію, в результаті чого відповідачем були наданні письмові пояснення працівникам поліції. За зверненням відповідача щодо внесення відповідних змін про побачення з батьком в присутності матері у рішення «Про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею», виявилося що внести їх можливо, оскільки батько на це не погодився. Відповідач вказує, що вона вчиняє дії спрямовані на налагодження партнерських стосунків та формування гнучкості з метою підтримки позитивного мікроклімату в сім`ї та поглиблення емоційного зв`язку дитини з батьками. Вказала, що дитина дуже прив`язана до матері, особливості догляду та виховання дитини з вадами слуху, унеможливлюють знаходження дитини довготривалий проміжок часу без матері. Дії матері спрямовані виключно на забезпечення найкращих інтересів дитини, тому нею запропонований свій порядок побачень та участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Також зазначила, що у відповідності до вимог п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 21000,00 грн., з яких: 2000 грн. витрати відповідача та її представника пов`язані з явкою до суду, З000 грн. витрати, пов`язані із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведенням експертиз, 1000 грн. - витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, а також 15000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

01.12.2022 року службою у справах дітей Жмеринської міської ради надано висновок №02-5/10-2505 від 14.11.2022 року.

02.12.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що обставини викладені у відзиві не відповідають дійсності та нічим не доведені. Син ОСОБА_4 як і всі діти такого віку, час від часу хворіє, і раніше хворів, коли сторони перебували у шлюбі. Відповідач лікує сина, при цьому справно і вчасно отримує від ОСОБА_1 гроші на утримання спільної дитини. Відповідач сама підтверджує, що чинить перешкоди у спілкуванні з сином, тим самим не виконує рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області від 16.02.2022 соку №40, в наданих поліції поясненнях, вона чітко зазначає, що зустріч з сином може бути лише за її присутності, оскільки, на її думку, позивач та син не розуміють один одного. Однак, позивач з цим не погоджується, оскільки наявність захворювання його і дитини жодним чином не впливає на виконання позивачем своїх батьківських обов`язків.

05.12.2022 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача ОСОБА_2 щодо висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 14.11.2022 №02-5/10-2505, які мотивовані тим, що уповноваженими особами органу опіки та піклування бесіда з батьком ОСОБА_1 не проводилась. Орган обмежився виключно його письмовою заявою щодо проведення засідання за його відсутності. При цьому комісія наполегливо запитувала ОСОБА_2 щодо причин відсутності дитини на засіданні комісії. Також комісія з`ясовувала у ОСОБА_2 місце її роботи та джерела отримання доходів, що до речі не являється обов`язковими для з`ясування відомостями, необхідними для складання висновку комісією. В результаті комісія навмисно відобразила невірні відомості щодо джерел доходів ОСОБА_2 , адже її доходи за рахунок яких утримується дитина є: надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю; державна соціальна допомога дітям з інвалідністю; мінлива та нерегулярна сума аліментів від ОСОБА_1 . Вказала, що матір дитини неодноразово наголошувала на тому, що у зв`язку із збройною агресією Росії проти України щодня по усій території Україні лунають сповіщення про повітряну тривогу, а м.Жмеринка, де проживає відповідач зі сином, не виключення. Син боїться звуку повітряних тривог, вимагає від матері спати в підвалі будинку, каже, що боїться залишатись без мами. Однак, батько ОСОБА_1 бажає приймати участь у вихованні сина та бачитись з ним за місцем свого проживання в с.Кам`яногірка Жмеринського району Вінницької області, без присутності матері. Неподалік місця проживання ОСОБА_1 знаходиться нафтоперекачувальна станція «Кам`яногірка», яка може бути об`єктом ракетного та/або авіаційного обстрілу, і тому територія навколо вказаного об`єкта є вкрай небезпечною. Отже, перебування спільного сина за місцем проживання батька може бути небезпечним для життя ОСОБА_4 . Вважає, що захворювання сина, його поведінка під час оголошення повітряних тривог та те, що батько і син не завжди можуть зрозуміти один одного, спілкування та прийняття участі у вихованні сина згідно встановленого графіку, без обов`язкової присутності матері, може завдати дитині непоправної шкоди здоров`ю, і тому матір дитини наполягає щоб на період дії військового стану в Україні та протягом одного місяця з дня його припинення, за доцільне визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 виключно в присутності матері ОСОБА_2 . Вищевказані обставини не враховані комісією під час підготовки висновку, а тому орган опіки та піклування явно не діяв в найкращих інтересах дитини.

19.12.2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення, в яких зазначено, що мати не обмежує спілкування батька з сином, а навпаки сприяє їхньому спілкуванню, шляхом численних пропозицій відвідувати сина за місцем його проживання. Кошти на утримання сина батьком надаються, але їх розмір є мінливим та нерегулярним та коливається від 1500 до 3500 грн. на місяць, при тому й після неодноразових нагадувань з боку матері та не завжди щомісяця. Вважає, що позивач ОСОБА_1 в свою чергу намагається брати дитину незалежно від його стану здоров`я, викликає працівників поліції, купує дитині не бажані до споживання продукти харчування, що свідчить про відсутність у нього елементарних знань щодо принципів виховання дитини, турботи стосовно стану її здоров`я, як фізичного так і психологічного. В той час, як відповідач ОСОБА_2 забезпечує дитині належне харчування, контролює стан її здоров`я, її дії спрямовані виключно на забезпечення найкращих інтересів дитини, особливо в умовах воєнного стану. Вважає, запропоновані нею способи участі батька у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , мають бути поширені на період дії воєнного стану та на післявоєнний період.

За ухвалою суду від 11.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача адвокат Гребенюк В.О. не з`явився, попередньо 08.08.2023 року на електронну адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та надав мотивувальну частину промови у судових дебатах, заявлені позовні вимоги підтримав та просив вирішити питання витрат за правничу допомогу, які поніс позивач після проголошення судом рішення, про що будуть подані відповідно до закону документи.

В судове засідання представник позивача адвокат Борусевич С.Й. не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги слід задовольнити частково з урахуванням позиції відповідача висловленої у відзиві на позов від 29.09.2022 року. Повідомив, шо стороною відповідача протягом п`яти днів буде надано докази та детальний опис робіт (послуг) наданих адвокатом в порядку передбаченому ч.8 ст141 ЦПК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог га предмет спору Служби у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області Україінець П.І., попередньо надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні будь-яких питань поклався на розсуд суду.

Також, в судовому засіданні 15.05.2023 року був допитаний свідок ОСОБА_6 , який фактично суду повідомив, що зі слів позивача ОСОБА_1 йому відомо, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово відмовляла надавати сина ОСОБА_4 для зустрічей з батьком, мотивуючи це різними причинами. В травні приїздив разом з ОСОБА_1 до місця проживання ОСОБА_2 для зустрічі з сином, однак мати відмовилася надавати дитину, тому позивач викликав поліцію.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області розірвано (а.с.12). Від шлюбу мають малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15), який проживає разом з матір`ю по АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с.14). Рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №40 від 16.02.2022 року визначено спосіб участі батька ОСОБА_7 у вихованні дитини ОСОБА_8 та спілкуванні з нею та зобов`язано матір дитини ОСОБА_2 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею та її попереджено про відповідальність невиконання даного рішення (а.с.18). Позивач зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.27), працює в ФГ «Дзялів», щомісяця отримує заробітну плату (а.с.21), має у власності автомобіль (а.с.22), отримує пенсію по інвалідності ІІІ гр. (а.с.23), відносно нього немає на виконанні відкритих виконавчих проваджень, а саме: відсутні невиконанні зобов`язання, покладені на нього судовими рішенням, рішеннями інших органів (посадовими особами) (а.с.24). За інформацією КУ «Центру надання соціальних послуг» батько ОСОБА_1 спроможний, може та хоче виконувати обов`язки з виховання та догляд за дитиною ОСОБА_8 , створені належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку сина. При спілкуванні з`ясовано, що батько ОСОБА_7 дуже сумує за сином та хоче його бачити, хоче приймати безпосередню участь у вихованні свого сина, хоче щоб дитина також проживала у нього в будинку, але колишня дружина не дозволяє бачитись з дитиною (а.с.19). Листом Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області позивачу ОСОБА_1 на його повідомлення з приводу конфлікту з колишньою дружиною, яка перешкоджає бачитись з дитиною повідомлено про його право звернутися до органу опіки та піклування з заявою про зміни визначених умов, при обов`язковому погодженні з матір`ю дитини (а.с.21). Листом служби у справах дітей позивача ОСОБА_1 повідомлено про профілактичну роботу з ОСОБА_2 щодо недопущення порушення прав малолітнього ОСОБА_8 та зазначено, що до вповноважень Служби у справах дітей Жмеринської міської ради не входить вирішення питань про притягнення до відповідальності осіб за невиконання рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради (а.с.47). Син ОСОБА_8 , 19.11.2014 року часто хворіє, має захворювання пов`язане з вадами слуху (а.с.72-77). Матір`ю дитини ОСОБА_2 здійснюються звернення до відповідних спеціалістів з консультаціями щодо стану здоров`я та потреб сина, його психічного стану (а.с.120-126). Між сторонами у справі батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за допомогою мобільного додатку «Viber» ведеться спілкування та переписка щодо зустрічей батька з дитиною, узгодження днів та часу, повідомляється про потреби та бажання дитини (а.с.78-109). Згідно пояснень наданих поліції ОСОБА_2 повідомила, що не заперечує проти побачень сина з батьком, однак враховуючи, що в країні військовий стан і постійні повітряні тривоги, вона запропонувала батькові бачитись де проживає дитина та спілкуватись з сином в її присутності, тому що батько та син не розуміють один одного.(а.с.111). На звернення ОСОБА_2 до Службі у справах дітей щодо внесення змін до рішення №40 від 16.02.2022 року «Про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею» щодо присутності матері або там де проживає дитина разом з матір`ю, їй повідомлено, що зміни в зазначеному рішенні можуть вноситися за ініціативи заявника (а.с.113). Також ОСОБА_2 зверталася до позивача ОСОБА_1 щодо пропозиції укласти відповідний договір про здійснення батьківських прав та виконання обов`язків у письмовій формі для нотаріального посвідчення (а.114-116).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

В силу вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч.1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.с.2,8-10 статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

У п.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з п.3 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами 1 та 2 ст.159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського Суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків).

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з ч.ч.4 та 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою ст.19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради №02-5/10-2505 від 14.11.2021 року визнано доцільним встановити батькові дитини ОСОБА_1 для зустрічей з його сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийнятті участі у його вихованні наступний графік: щовівторка з 14.30 до 19.00 год., щочетверга з 14.30 до 19.00 год., щосуботи з 14.30 до 19.00 год., за місцем проживанням матері чи перебування, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері. Інші зустрічі за домовленістю між батьками.

Даний висновок суд вважає достатньо обґрунтованим та мотивованими. У висновку наведено мотиви, якими керувався орган опіки та піклування, рекомендувавши суду встановити вказаний порядок побачень дитини з батьком, зазначені посилання на фактичні обставини, які мають істотне значення при вирішенні даного спору.

Крім цього, на переконання суду, даний висновок не суперечить інтересам дитини, оскільки ним забезпечується право дитини на належні та рівні умови спілкування з батьком. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне врахувати рекомендації органу опіки та піклування.

Верховний Суд наголошує, що визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам кожної конкретно взятої справи, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують тривалі напружені конфліктні відносини, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносини і така ситуація не дає можливості мирним шляхом вирішити питання порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, дані конфліктні відносини вочевидь не сприяють позивачу у реалізації можливості регулярно спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Факт наявності конфлікту сторони не заперечували, проте жодних обставин, які б свідчили про негативну поведінку батька відносно дитини, судом не встановлено; не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про поведінку батька чи негативний вплив на фізичний, психоемоційний стан, розвиток дитини. Жодного процесуального рішення з приводу неналежних дій позивача відносно свого сина суду не надано та за показами сторін таке рішення відсутнє.

Однак, активна поведінка батька, а саме: звернення до служби у справах дітей задля вирішення спору, звернення до правоохоронних органів через невиконання рішення служби про встановлення графіку побачень з сином, листи до відповідних органів щодо надання йому можливості зустрічей з сином, а також звернення до суду з даним позовом, свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, мають досить напружені стосунки між собою, відповідач має намір та бажання спілкуватися зі своїми сином, брати участь у його вихованні та житті, на що має право на рівні з матір`ю.

Перешкоджання позивачу у спілкуванні з дитиною з боку відповідача беззаперечно порушують його права в частині рівності таких прав на участь у вихованні сина та спілкуванні з ним, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання позивача не чинити таких перешкод підлягають до задоволення.

Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дитиною, а також беручи до уваги дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини і вимог ст.ст.157, 158 СК України, суд, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, режим її розпорядку дня, дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначення судом способу спілкування батька з дітьми, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей.

Визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із донькою, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

Суд вважає, що встановлюючи порядок побачень батька з сином слід враховувати інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином. При цьому, суд також враховує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам.

Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється.

Суд звертає увагу сторін на те, що саме батьки несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з батьком. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

ЄСПЛ вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд зазначає, що їх слід залишити за позивачем, який наполягав на цьому звертаючись до суду з позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 11, 12, 13, 19, 141, 76-81, 83, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ід.н. НОМЕР_1 не чинити перешкоди у вільному спілкуванні та участі у вихованні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ід.н. НОМЕР_2 з малолітнім сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити спосіб участі батька у вихованні та безперешкодному спілкуванні з сином за таким графіком:

- щовівторка з 14.30 до 19.00 год., за місцем проживанням матері чи перебування, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері;

- щочетверга з 14.30 до 19.00 год., за місцем проживанням матері чи перебування, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері;

- щосуботи з 14.30 до 19.00 год., за місцем проживанням матері чи перебування, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері.

Інші зустрічі за домовленістю між батьками.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Порощук П.П.