Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/6554/23
У Х В А Л А

09.10.2023 року м. Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Трагнюк В.Р., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Одночасно з позовною заявою до суду подано клопотання про звернення з судовим дорученням про витребування доказів.

Заявлені вимоги клопотання мотивує тим, що у позивача є наявні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 громадянка України та Угорщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , з грудня 2014 року проживає за кордоном України, спочатку в країні Ізраїль і в подальшому з 2019 року в Португалії та на даний час в Федеративній Республіці Німеччина, де працює та отримує дохід.

Позивач не має можливості витребувати інформацію щодо відповідача ОСОБА_2 : про перетин нею кордону України з витребуванням її сканованого паспорта громадянина для виїзду за кордон, інформацію від Державної податкової служби Ізраїль, Державної податкової служби Португалії, Федеративної Республіки Немеччина про задекларований та отриманий дохід.

Дослідивши: позовну заяву, додаток, клопотання позивача, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання,заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Ч.1 ст. 498 ЦПК передбачає, що у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Положення ст. 498 ЦПК України кореспондуються з ч.1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

У контексті ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника».

Рішення Європейського суду з прав людини справах «Комінгерсолль С.А. проти Португалії», «Фрідлендер проти Франції», «Чуйкіна проти України», «Павлов та інші проти України» тощо.

Водночас згідно з п. 22 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» (Заява №23436/03), Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. the United Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, серія А, №18, с.18, параграф 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France рішення від 29 липня 1998 року, Reports of Judgment and Decisions 1998-V, с.1867, параграф 37).

Обставини зазначені позивачем ОСОБА_3 про наявність у нього підстав вважати, що відповідач ОСОБА_2 громадянка України та Угорщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , з грудня 2014 року проживає за кордоном України, спочатку в країні Ізраїль, в подальшому з 2019 року в Португалії, а на даний час в Федеративній Республіці Німеччина, де працює та отримує дохід, позивачем не підтверджені та доказів суду про таке не надано.

Крім того, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №262942 від 09.10.2023 року, відомості про місце зареєстроване місце проживання та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 - відсутні.

Вивчивши подане позивачем клопотання та зваживши на недотримання вимог ст.ст. 84, 498 ЦПК України щодо зазначення в клопотанні обставин які можуть підтвердити цей доказ або аргументи які він може спростувати, документи які підтверджують, що відповідач є іноземним громадянином та переклад таких, відповідно в задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.19, 84, 258-260, 498 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити позивачу в задоволенні клопотання про звернення з судовим дорученням про витребування доказів.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Р. Трагнюк