Провадження № 22-з/824/1214/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ДОДАТКОВА

05 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за скаргою ОСОБА_2 , особа, рішення якої оскаржуються, державний виконавець Тертична Віта Володимирівна Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ОСОБА_1 , про визнання неправомірним винесення постанов і їх скасування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даною скаргою.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено.

Додатковою ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року заяву представника стягувача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені за надання правової допомоги витрати у розмірі 10 000 гривень. В іншій частині заяви - відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою та додатковою ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційні скарги.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 липня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року та додаткову ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року - без змін.

В подальшому, 25 вересня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 25 000 грн.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву частково та ухвалити по справі додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, з огляду на таке.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із проведенням експертизи.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина восьма, дев`ята статті 139 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 (провадження № 14-16723св20) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду: копію договору №04/10 від 04 жовтня 2021 року про надання правничої допомоги; додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 16 серпня 2023 року, з якої вбачається, що вартість послуг з надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції становить 25 000 гривень; акт наданих послуг №3 від 31 вересня 2023 року, рахунок на оплату №2 від 21 вересня 2023 року та платіжна інструкція (а.с. 101-107,109 т.2).

Згідно Звіту (детального опису робіт (наданих послуг) до договору про надання юридичних послуг від 22 вересня 2023 року, адвокатом надано такі послуги: виїзд до суду та ознайомлення зі змістом апеляційних скарг (2 год), аналіз поданих апеляційних скарг, підготовка відзиву, направлення його сторонам та суду (6,5 год), підготовка до судового засідання, очікування засідання, участь в судовому засіданні та надання пояснень щодо результатів засідання (3 год), написання та подання клопотання про видачу рішення (0,5 год), підготовка заяви про прийняття додаткового рішення (2 год), направлення заяви про прийняття додаткового рішення сторонам та суду (1 год) (а.с.108 т.2)

Від ОСОБА_2 до суду не надходило клопотань про зменшення розміру судових витрат.

Разом з тим, щодо визначення та оцінки часу, витраченого фахівцем в галузі права, колегія суддів бере до уваги види правової допомоги, що були надані відповідачу адвокатом та зазначені в Звіті виконаних робіт, а також враховує час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду і складність справи, колегія суддів доходить висновку, що витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 25 000 грн є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та складністю справи, а відтак, колегія судів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, доходить висновку про зменшення розміру таких витрат до 10 000 грн., що буде справедливим за даних обставин справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу понесені ним в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн, а іншій частині заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) понесені витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: