П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 жовтня 2023 року місто Київ

справа № 753/1673/23

провадження №22-ц/824/11205/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 9 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Трусової Т.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги та трьох процентів річних,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги та трьох процентів річних.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13 квітня 2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги № 1-13/04/2021 та додаткові договори до нього від 13 квітня 2021 року та від 29 серпня 2022 року, згідно з умовами яких, він як адвокат, зобов`язався надати ОСОБА_2 юридично-консультативні послуги щодо поновлення на посаді в Антимонопольному комітеті України, стягнення невиплаченої заробітної плати, визнання наказів/рішень протиправними та їх скасування. У квітні 2021 року він в інтересах ОСОБА_2 подав позовну заяву до Окружного адміністративного суду м. Києва, який своїм рішенням від 3 серпня 2022 року відмовив у задоволенні позову. Із зазначеним рішенням ОСОБА_2 не погодився, а тому він, як представник, оскаржив його до Шостого апеляційного адміністративного суду. 16 листопада 2022 року прийнято постанову про часткове задоволення позову ОСОБА_2 .. Судовим рішенням визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення відповідача ОСОБА_2 з роботи, поновлено його на посаді та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 468 728,90 грн. Відповідач ОСОБА_2 здійснив часткову оплату послуг по договору № 1-13/04/2021, сплативши повністю правову допомогу у справі і в цій частині між сторонами спір відсутній, проте не оплатив гонорар успіху адвоката, сплата якого передбачена пунктом 3.4 договору. Відповідно до умов цього пункту ОСОБА_2 у разі задоволення судом його вимог зобов`язаний сплатити адвокату (позивачу) 20% від суми стягнутого на його користь середнього заробітку. 5 грудня 2022 року ОСОБА_2 поновлено на роботі та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 468 728,90 грн, а відтак сума гонорару успіху адвоката складає 93 745,78 грн.

Позивач просив стягнути борг за договором про надання правової допомоги в розмірі 93 745,78 грн, три проценти річних від простроченої суми за період з 9 грудня 2022 року по 30 січня 2023 року в розмірі 408,37 грн. Зазначити у рішенні про нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат до моменту виконання рішення.

Вимоги щодо стягнення трьох процентів річних та їх нарахування, нарахування інфляційних втрат до моменту виконання рішення позивач мотивував посиланням на ст.625 ЦК України та ч. 10 ст. 265 ЦПК України.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 9 травня 2023 року частково задоволені позовні вимоги. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 гонорар успіху адвоката за договором про надання правової допомоги № 1-13/04/2021 від 13 квітня 2021 року в розмірі 93 745,78 грн, три проценти річних в розмірі 408,37 грн та судовий збір в розмірі 1 073,60 грн, а всього 95 227,75 грн.. Нараховано на суму основного боргу в розмірі 93 745,78 грн. три проценти річних до моменту виконання рішення суду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він у повному обсязі та своєчасно здійснив оплату за виконану позивачем ОСОБА_1 роботу. Будь - яких відомостей про гонорар успіху, у тому числі 20% від стягнутої на його користь суми, у наданих йому адвокатом у квітні 2021 року проектах договорів, не було.

Питання сплати гонорару успіху на зазначених у договорі умовах між сторонами не узгоджувалось, на що вказує відсутність його підпису на відповідній сторінці договору.

Існувала усна домовленість про сплату певної суми додаткової винагороди лише у разі задоволення вимог позову судом першої інстанції, про що свідчить відсутність умови щодо сплати гонорару успіху у додатковому договорі від 29 серпня 2022 року.

Сторони домовлялись про зміну умов договору, що стосувалися захисту його інтересів у кримінальному провадженні, а фактично позивачем ОСОБА_1 були внесені зміни до глави, що стосувалася гонорару без його згоди, що суперечить засадам цивільного законодавства.

Звернув увагу на те, що договір був надрукований на двох окремих аркушах лише з однієї сторони, при цьому такий не був прошитий, а тому ймовірною була підміна умов договору, саме тому ним було підписано кожну із цих сторінок. Суд першої інстанції ці обставини не врахував.

Враховуючи домовленість між сторонами про внесення змін до договору, позивач ОСОБА_1 мав би направити йому додаткову угоду, якою були б внесені зміни уже до існуючого договору або ж направити йому новий проект договору для підписання.

Відповідач посилається на невідповідність розміру гонорару успіху принципу розумності.

Таким чином, вважає, що позивачем було змінено істотні умови договору односторонньо, без повідомлення та згоди відповідача. Він дізнався про таку зміну вже при отриманні позову та додатків до нього, а тому не мав можливості визнати недійсним або ж розірвати договір в судовому порядку раніше. Заявлена сума «гонорару успіху» не відповідає розумності та співмірності з виконаною адвокатом роботою, немає характеру необхідності, не містить обґрунтування обсягу фактичних дій позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, їх відшкодування матиме надмірний характер для відповідача, а відтак рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 13 квітня 2021 року між адвокатом ОСОБА_1 та клієнтом ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги № 1-13/04/2021 (далі також - договір про надання правової допомоги, договір), предметом якого є прийняття адвокатом доручення клієнта на захист (представництво) його інтересів у справі про поновлення на посаді в Антимонопольному комітеті України, стягнення невиплаченої заробітної плати, визнання наказів/рішень протиправними та їх скасування (а.с. 13).

Статтею 3 договору визначено розмір гонорару адвоката за правову допомогу зі збору доказів для формування правової позиції, направлення адвокатських запитів, підготовки документів, складання позовної заяви, подання її до суду та з представництва клієнта в суді, порядок його обчислення та оплати.

Пунктом 3.4. цієї статті договору сторони також визначили гонорар успіху адвоката.

Вказаним пунктом передбачено, що у разі задоволення судом позовної вимоги клієнта щодо стягнення з Антимонопольного комітету України (або його правонаступника) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 9 квітня 2021 року по день поновлення на посаді клієнт зобов`язаний сплатити адвокату 20% від суми стягнутого на його користь середнього заробітку. Умова оплати - впродовж 3-х днів з моменту фактичного отримання клієнтом присудженого йому середнього заробітку.

Цієї ж дати сторони уклали додатковий договір до договору про надання правової допомоги, яким змінили (зменшили) розмір гонорару адвоката за правову допомогу зі збору доказів для формування правової позиції та направлення адвокатських запитів (а.с. 14).

На виконання умов договору про надання правової допомоги позивач ОСОБА_1 в інтересах відповідача подав до Окружного адміністративного суду м.Києва позов до Антимонопольного комітету України. Рішенням суду від 3 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 16-18).

Додатковим договором до договору про надання правової допомоги від 29 серпня 2022 року сторони визначили розмір гонорару адвоката за правову допомогу з оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва в суді апеляційної інстанції, а саме: підготовку документів, складання апеляційної скарги, її подання та представництво в суді (а.с. 15).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року, прийнятою за результатами розгляду апеляційної скарги позивача ( ОСОБА_2 ), рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалене нове рішення про часткове задоволення позову, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи, поновлено його на посаді в Антимонопольному комітеті України, стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 468 728,90 грн (з відрахуванням податків та зборів) та понесені ним судові витрати (а.с. 23-26).

Згідно з наказом керівника апарату Антимонопольного комітету України від 5 грудня 2022 року ОСОБА_2 поновлено на роботі та здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 468 728,90 грн (а.с. 29, 30).

Між сторонами відсутній спір з приводу виконання клієнтом зобов`язань зі сплати гонорару адвоката за правову допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій, проте умову договору щодо сплати передбаченого пунктом 3.4. договору гонорару успіху відповідач не виконав, письмову вимогу позивача про сплату коштів в сумі 93 745,78 грн проігнорував (а.с. 32-33, 34, 35, 36-37, 38), у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що договір про надання правової допомоги сторонами або в судовому порядку не розривався, недійсним увесь договір або його окремі положення не визнавались. Відповідач ОСОБА_2 не виконав умови п.3.4 договору про надання правової допомоги щодо гонорару успіху, письмову вимогу позивача про сплату коштів проігнорував, а тому виходячи із меж виконання цивільних обов`язків, законодавчого правила щодо обов`язковості виконання договору, загальних умов і строку виконання зобов`язання та встановленого судом факту виплати відповідачу ОСОБА_2 присудженого йому судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 468 728,90 грн (без відрахування податків та зборів), порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення гонорару успіху в розмірі 93 745,78 грн (468 728,90х20%). Невиконане відповідачем зобов`язання за договором про надання правової допомоги є грошовим, а відтак на спірні правовідносини поширюються приписи статті 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (частина 1 статті 628, частини 1 статті 632 ЦК України).

За положеннями частини 1 статті 901 цього Кодексу за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦПК України).

Стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дає визначення договору про надання правової допомоги як домовленості, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до положень статті 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У пункті 3.4. договору про надання правової допомоги сторони визначили гонорар успіху адвоката.

За умовами цього пункту зобов`язання зі сплати клієнтом адвокату гонорару успіху настає у разі досягнення адвокатом певного, позитивного для клієнта, результату, а саме: задоволення судом позовної вимоги про стягнення на користь клієнта середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а умовою оплати є фактичне отримання клієнтом присуджених йому коштів.

З огляду на встановлену законом письмову форму договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), є безпідставними і доводи відповідача про існування між ним та позивачем усної домовленості про сплату додаткової винагороди лише у разі виграшу справи в суді першої інстанції.

Предметом додаткового договору, який укладався вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, було визначення розміру гонорару адвоката за правову допомогу з оскарження вказаного рішення в суді апеляційної інстанції, при цьому жодні зміни до інших умов договору, в тому числі і в частині зобов`язання клієнта сплатити адвокату гонорар успіху, додатковим договором не вносились.

Незважаючи на те, що поняття «гонорар успіху» у законодавстві України відсутнє, Верховний Суд у низці своїх рішень, зокрема, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, визнав законним визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди адвоката вказуючи, що умова договору про сплату «гонорару успіху» цілком відповідає принципу свободи договору.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому правильним є висновок суду першої інстанції, що невиконане відповідачем зобов`язання за договором про надання правової допомоги є грошовим, а відтак на спірні правовідносини поширюються приписи статті 625 ЦК України.

Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100.

За умовами договору гонорар успіху відповідач повинен був сплатити впродовж трьох днів з моменту фактичного отримання присудженого йому судом середнього заробітку, вказану виплату здійснено 5 грудня 2022 року, а тому початок відліку часу прострочення слід рахувати з 9 грудня 2022 року.

За період з 9 грудня 2022 року по 30 січня 2023 року (визначену позивачем дату) прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання склало 53 дні, звідси розмір трьох процентів річних від простроченої суми становить 408,37 грн, що відповідає розрахункам, наведеним у позовній заяві.

А тому суд визнав обґрунтованими і доведеними вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в загальному розмірі 94 154,15 грн (93 745,78+408,37), такий висновок суду є правильним та відповідає наведеному розрахунку.

Крім того, вирішуючи вимоги позову про нарахування на суму боргу трьох процентів річних та інфляційних втрат (індексу інфляції) до моменту виконання рішення, суд першої інстанції вірно виходив з положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду щодо зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що суд вправі зазначити у рішенні про нарахування до моменту виконання рішення лише тих відсотків та штрафних санкцій, вимоги про стягнення яких за попередній період були заявлені та задоволені відповідним рішенням суду.

Суд першої інстанції врахував, що вимоги про стягнення інфляційних втрат не були предметом судового розгляду, а тому дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зазначення у рішенні суду про їх нарахування до моменту виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо односторонньої зміни позивачем умов договору без його повідомлення та згоди, оскільки він не узгоджував з адвокатом питання сплати «гонорару успіху», що підтверджується відсутністю його підпису на відповідній сторінці договору є безпідставними, оскільки підписання сторонами договору всіх сторінок договору ні договором, ні законом не передбачено, а доказів, які б свідчили про відсутність такої умови у наявному у відповідача примірнику договору, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги що заявлена сума «гонорару успіху» не відповідає принципу розумності та співмірності з виконаною адвокатом роботою та не має характеру необхідності, не містить обґрунтування обсягу фактичних дій адвоката, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, їх відшкодування матиме надмірний характер, є безпідставними, оскільки договір про надання правової допомоги сторонами не розривався, недійсним в повному обсязі або в частині окремих його положень не визнавався.

Наявність вини чи недобросовісності адвоката щодо укладення договору про надання правової допомоги та визначення розміру гонорару, що є необхідним конструктивним елементом вчинення правочину, відповідачем також не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки позивачем доведено належними доказами про виконання ним обов`язків за укладеним договором про надання правової допомоги та про порушення ОСОБА_2 , умов даного договору в частині зобов`язання останнього сплатити гонорар, визначений п.3.4. договору.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, переоцінки доказів, яким судом першої інстанції було надано належної оцінки, і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства,- до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п.5 ч,1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу,- до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у цій справі має значення для цивільної справи, яка розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Згідно із ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено іст.12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у разі визнання недійсним пункту 3.4. договору про надання правової допомоги № 1-13/04/2021 від 13 квітня 2021 року може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами у разі встановлення істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка зверталася із заявою, на час розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 9 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус