Ухвала

19 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 521/11446/21

провадження № 61-5120св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Маковецького Олександра Миколайовича, на постанову Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року, та касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку грошові кошти на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 065 000,00 грн та в рахунок відшкодування недоотриманого заробітку - 70 361,72 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року частково змінено, зменшивши визначений до стягнення з Держави Україна на користь ОСОБА_1 розмір грошового відшкодування моральної шкоди із 1 065 000,00 грн до 552 000,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У квітні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Маковецького О. М. на постанову Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Маковецький О. М., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 607/13541/17, від 25 серпня 2020 року у справі № 357/14357/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, у червні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20, від 28 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16, від 10 квітня 2019 року у справі № 214/6982/13-ц, від 25 серпня 2020 року у справі № 372/3192/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян