Справа № 145/658/23
Провадження №2/145/602/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"27" вересня 2023 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що 06 лютого 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 .

14 грудня 2010 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб було розірвано.

Через деякий час вони помирились, відновили стосунки і вирішили жити разом, не перебуваючи шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , відносно якого відповідач встановив батьківство.

На даний час вони з відповідачем припинили відносини і проживають окремо. Діти проживають з нею і перебувають на повному її утриманні. Постійного місця роботи вона не має, проживають за рахунок її тимчасових заробітків та ведення домашнього господарства.

Матеріальної допомоги відповідач на утримання дітей не надає, хоча він працездатний, місце його роботи їй не відоме.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явились. Представник позивачки подав заяву, у якій просить суд провести розгляд справи у його та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити з підстав, викладених у заяві. Не заперечують проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 грудня 2010 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано(а.с.6).

Сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно якого відповідач встановив батьківство, що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.4-5).

Діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні, що стверджується витягом про зареєстрованих/проживаючих у житловому приміщенні/будинку осіб №09-24/556 від 14.04.2023 (а.с.7) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14.04.2023 (а.с.8).

Позивачка ОСОБА_1 постійного місця роботи не має, проживає за рахунок тимчасових заробітків та домашнього господарства.

Відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, а тому може брати участь в утриманні їхніх дітей.

Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180-184 СК України.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість.

Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на даний час становить 2833 грн. на місяць (ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік від 3.11.2022 №2710-ІХ).

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі 4000 гривень на двох дітей щомісячно до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 200, 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011, Законом України Про охорону дитинства" від 26.04.2001, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень на двох дітей, тобто по 2000 (дві тисячі) гривень на утримання кожної дитини щомісячно, починаючи з 21 квітня 2023 року і до досягнення ними повноліття.

Рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до чинного законодавства.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 27 вересня 2023 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Ратушняк І. О.