УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Середюк М.О., з участю заявниці ОСОБА_1 , державного виконавця Рябоконь Ю.О. (в режимі відеоконференції власні засоби), ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції з приміщення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання міського суду заяву ОСОБА_1 (боржник за виконавчим провадженням), заінтересовані особи: Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 (стягувач у виконавчому проваджені) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене відносно неї на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2020 року.

В обґрунтування вимог вказала, що вона не ухиляється від виконання судового рішення, оскільки в неї вилучено 08.10.2021 р. транспортний засіб працівниками патрульної поліції на підставі постанови про арешт майна та коштів боржника від 25.06.2021 р., який виконавча служба не реалізувала, тому невиконання судового рішення, пов`язане з бездіяльністю виконавчої служби.

18.07.2023 р. судом витребувані матеріали цивільної справи № 667/10003/14-ц 21.07.2023 р. судом отримана відповідь, що надати справу не є можливим у зв`язку проведенням роботи по упорядкуванню наявних справ. 31.08.2023 р. до архіву суду направлений повторний запит.

04.09.2023 р. суду надані матеріали цивільної справи №667/10003/14-ц в 9 томах.

Ухвалою від 05.09.2023 р. заява ОСОБА_1 прийнята до провадження та призначене судове засідання на 28.09.2023 р., зобов`язано виконавчу службу забезпечити явку в судове засідання державного виконавця разом з матеріалами виконавчого провадження № 655900729.

22.09.2023 р. від Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли заперечення на заяву, просили відмовити у її задоволенні, в повному обсязі судове рішення не виконано.

Судове засідання, призначене на 28.09.2023 р. не відбулося через перебування головуючого в нарадчій кімнаті за результатами підготовчого засідання у кримінальному провадженні №761/26522/23, яке надійшло до суду 26.09.2023 р. та в якому вирішувалася питання щодо строків утримання особи під вартою. Розгляд справи перенесено на 12.10.2023р.

12.10.2023 р. судове засідання не відбулося через участь головуючого в колегіальному розгляді справи №766/3317/23, в якому вирішувалося питання щодо строків утримання обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні 19.10.2023 р. заявниця ОСОБА_1 підтримала заяву в повному обсязі, наполягала на її задоволенні з огляду на обставини викладені в заяві. Додатково пояснила, що виконавче провадження де стягувачем є податкова інспекція було закрито, оскільки у неї не було боргу. Вважає, що транспортний засіб був вилучений за зведеним виконавчим провадженням, а бездіяльність виконавчої служби привела до того, що вона змушена вирішувати питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності виконавчої служби. Вона не ухиляється від виконання судового рішення. Не оплачує борг, оскільки вона як приватний підприємець була визнана банкрутом. Вона не має доходу, її утримують рідні. Вона, як жінка має право на тимчасовий виїзд за кордон, де проживають її діти. Обмеження її права виїзду порушує її права, в тому числі і на безпеку під час війни. Гроші не платила самостійно, оскільки у неї спір зі ОСОБА_2 , який розглядається в Івано-Франківській області. ОСОБА_2 їй винен більше 600 тис. грн. Тому повинний бути взаєморозрахунок.

Державний виконавець Рябоконь Ю.О. вважала заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки транспортний засіб вилучався в іншому виконавчому провадженні, його помістили на стоянку у м.Олешки, яке є тимчасово окупованим. ОСОБА_1 не здійснено жодного платежу.

ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви, оскільки рішення суду не виконується близько 10 років. Вказав, що ОСОБА_1 має намір покинути територію України, оскільки відносно неї вирішується питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення.

На підставі ч.7 ст. 81 ЦПК України в судовому засіданні 19.10.2023 р. після дослідження доказів по справі, суд маючи сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав та обов`язків щодо доказів, здійснив перевірку Автоматизованої системи виконавчого провадження https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors щодо сторін виконавчого провадження 60637647, скріншот відомостей яких досліджено та долучено до матеріалів справи.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 25.12.2015 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 162 000,00 грн., проценти за користування грошовими коштами в сумі 62 370,00 грн., три проценти річних від простроченої суми 7 487,43 грн., судові витрати в сумі 243,60 грн., а всього стягнути 232 101,03 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2020 року подання головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островського Богдана Леонідовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа задоволено; тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №667/10003/14-ц, виданим 17.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 162000,00 гривень, процентів за користування грошовими коштами в сумі 62370,00 гривень, трьох процентів річних від про строченої суми 7487,43 гривень , судових витрат в сумі 243,60 гривень, а всього 232101,03 гривень.

На виконанні Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №65900729 з примусового виконання виконавчого листа №667/10003/14-ц, виданого 29.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 232101,03 грн.

Провадження востаннє відкрито 25.06.2021 р., цього ж дня накладений арешт на рухоме майно боржника, а 14.01.2022 року оголошено в розшук майно боржника транспортний засіб RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Заявниця посилається на те, що в неї вилучений транспортний засіб саме за виконавчим провадженням про стягнення з неї боргу на користь ОСОБА_2 , але відповідних доказів суду не надано.

Згідно копії протоколу огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 08.10.2021 р. поліцейським взводу № 2 роти № 4 УПП в Херсонській області на підставі постанови ВДВС Корабельного відділу ВП № 60637647 транспортний засіб RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_3 переданий ПП ОСОБА_3 для примусового переміщення на спеціальний майданчик у м.Олешки.

За відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors виконавче провадження № 60637647 перебувало на виконанні в Корабельному ВДВС у м.Херсоні ПМУЮ МЮ (м.Одеса), стягувачем за ним є Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, а боржником ОСОБА_1 .

Відомості щодо арешту вказаного транспортного засобу за виконавчим провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 232101,03 грн. суду не надано.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що обмеження у праві виїзду за межі України є тимчасовим заходом, спрямованим на обмеження фізичної особи - боржника у праві вільного перетинання державного кордону України, що має на меті забезпечення виконання зобов`язань, покладених на таку особу відповідним рішенням суду.

При цьому, як застосування такого заходу до фізичної особи - боржника, так і його скасування відноситься до компетенції суду.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Отже, втручання у право фізичної особи - боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на ст.441 ЦПК України та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» може мати легітимну мету тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

При цьому, саме по собі невиконання рішення суду не є належною підставою для застосування до боржника - фізичної особи обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки має бути доведено саме ухилення такої особи від його виконання, тобто вчинення умисних дій.

Суд зауважує, що будь-яке тимчасове обмеження у гарантованих Конституцією України прав особи, яке в момент його застосування мало легітимну мету, не може тривати постійно.

З наведеного слід дійти висновку, що обмеження, накладені у зв`язку з непогашеною заборгованістю, є виправданими тільки в тому випадку, якщо вони спрямовані на досягнення цілі у вигляді стягнення такої заборгованості. Дія таких обмежень не може бути продовжена протягом тривалого періоду без періодичного перегляду їх обґрунтованості (п.122 і 124 рішення ЄСПЛ у справі «Рінер проти Болгарії»).

Як вбачається з матеріалів справи, заявницею не надано доказів щодо виконання нею судового рішення шляхом сплати заборгованості або вжиття заходів, направлених на виконання судового рішення.

Крім того, суд наділений правом скасувати обмеження у праві виїзду за кордон лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування такого обмеження.

Предметом розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді обмеження боржника у праві виїзду за межі України, як такої, а виключно наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Процесуальні дії суду щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і скасування такого обмеження врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, рішення суду у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 не виконано і обставини, що зумовили застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон, не змінилися, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 76-81, 258-261, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 (боржник за виконавчим провадженням), заінтересовані особи: Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 (стягувач у виконавчому проваджені) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

СуддяО. В. Ус