печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Орел А. О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання правочинів недійсними у частині, поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року у цивільній справі № 757/40789/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поділ майна подружжя вимоги роз`єднано (виділено) в окреме провадження, а саме у частині зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поділ майна подружжя.

09 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов /т. І а. с. 53-72/.

12 листопада 2018 року ухвалою суду задоволено клопотання про забезпечення доказів шляхом витребування /т. І а. с. 85-86/.

29 листопада 2018 року засобами поштового зв`язку від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко Л. А. надійшли матеріали на виконання ухвали суду від 12 листопада 2018 року /т. І а. с. 91-109/.

05 грудня 2018 року засобами поштового зв`язку від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Сторчак О. В. надійшли матеріали на виконання ухвали суду від 12 листопада 2018 року /т. І а. с. 110-127/.

23 січня 2019 року від відповідача ОСОБА_5 до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов /т. І а. с. 134-149/.

23 вересня 2019 року засобами поштового зв`язку від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова О. Є. надійшли матеріали на виконання ухвали суду від 12 листопада 2018 року /т. І а. с. 190-215/.

18 грудня 2019 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог /т. ІІ а. с. 2-12/.

26 серпня 2020 року ухвалою суду, постановлено на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про визнання явки відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /т. ІІ а. с. 56/.

09 лютого 2021 року ухвалою суду, постановлено на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про виклик і допит в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 /т. ІІ а. с. 178-179, 180/.

14 вересня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 подав клопотання про залучення співвідповідачем ОСОБА_7 , яка є стороною договору. Крім цього, вказав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти закриття підготовчого провадження у справі.

Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_7 /т. ІІ а. с. 215-217/.

Також 14 вересня 2023 року представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до суду заяву про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, в обґрунтування якого вказала, що вартість об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_1 , переважає вартість іншого майна, правочини щодо укладення якого є також предметом спору у цій справі /т. ІІ а. с. 219-232/.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подане клопотання про передачу за підсудність цивільної справи до Шевченківського районного суду м. Києва підтримала, з підстав наведених у ньому, і просила суд задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача про передачу за підсудністю цивільної справи.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та /або їхні представники у судове засідання, про час, дату і місце проведення якого були повідомлялися належним чином, не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали справи у межах ініційованого питання, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства варто зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

За статтею 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Так, за загальним правилом, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ст. 27 ЦПК України).

Разом з тим, згідно ч. 1ст. ЗО ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Нерухоме майно, стосовно якого позивач просить визнати недійсним договір дарування № 43 від 19 березня 2009 року знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Основ`янського району м. Харкова та знаходиться у межах територіальної юрисдикції Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Крім того, нерухоме майно, стосовно якого позивач просить визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва та знаходиться у межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, яка зроблена 14 вересня 2023 року на сайті Фонду Державного майна України, додатку 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку (пункт 5 розділу III) оціночна вартість об`єкта оцінки, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 становить 2 178 720, 28 грн.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, яка зроблена 14 вересня 2023 року на сайті Фонду Державного майна України, додатку 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку (пункт 5 розділу III) оціночна вартість об`єкта оцінки, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 4 673 637, 18 грн.

Разом з тим, згідно з частиною першою ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином, відсутні правові підстави для розгляду Печерським районним судом м. Києва вказаної позовної заяви, і суд приходить до висновку про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, задовольняючи клопотання представника відповідача ОСОБА_4 .

За приписами пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень частини першої, другої статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з частиною третьою статті 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-14, 30, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання правочинів недійсними у частині, поділ спільного сумісного майна подружжя, передати на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва (вул. Дегтярівська, буд. 31-А, м. Київ, 03057).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 01 листопада 2023 року.

Суддя І. В. Литвинова