КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Київського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича, Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергєєв Олександр Олександрович, про визнання актів про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтв про право власності недійсними, витребування майна із незаконного чужого володіння та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ДП «СЕТАМ», приватного виконавця Київського виконавчого округу Мілоцького О.Л., АТ «Універсал Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергєєв О.О., про визнання актів про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтв про право власності недійсними, витребування майна із незаконного чужого володіння та визнання права власності залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

31 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача приватного виконавця Київського виконавчого округу Мілоцького О.Л. адвоката Гуримського О.В. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування заяви зазначав, що під час ухвалення рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме, не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року заяву задоволено частково.

Ухвалено у справі додаткове рішення, яким:

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні 7 000 грн та ухвалення нового судового рішення в даній частині, а саме: стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на його користь (приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

Також просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи в судді апеляційної інстанції, у розмірі 5 000 гривень.

Скарга обґрунтована тим, що задовольняючи заяву частково, суд не мотивував, чому саме 5 000 грн, адже адвокат підготував та подав до суду відзив на позовну заяву, приймав участь у судових засіданнях, тому, які саме з цих послуг виходять з категорії реальності, є недійсними та в яких саме послугах була відсутня необхідність, суд в судовому рішенні не зазначив.

Вказує, що суд першої інстанції ухвалюючи додаткове рішення жодним чином не обґрунтував, чому до стягнення з позивачів на користь приватного виконавця не підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

Таким чином, підставою для стягнення коштів є реально понесені стороною витрати на виконання угоди, укладеної з адвокатом про надання правничої допомоги.

На підставі викладеного вважає, що приватний виконавець навів суду апеляційної інстанції безспірні обставини у справі та обґрунтовані докази того, що додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року в частині відмови в стягненні з позивачів на користь приватного виконавця 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню в цій частині.

На підставі Договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2019 року адвокатом Гуримським Олегом Віталійовичем здійснюється захист прав та представництво інтересів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича.

Попередньо (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький Олег Леонідович поніс і очікує понести в зв`язку із розглядом цієї справи становить: понесені витрати: витрати на правову допомогу 5 000 грн в судді апеляційної інстанції та 12 000 грн витрати на правову допомогу в судді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву частково, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені фактичні витрати позивача на професійну правничу допомогу є занадто високими та не співмірними та дійшов висновку щодо необхідності стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ДП «СЕТАМ», приватного виконавця Київського виконавчого округу Мілоцького О.Л., АТ «Універсал Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергєєв О.О., про визнання актів про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтв про право власності недійсними, витребування майна із незаконного чужого володіння та визнання права власності залишено без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

31 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача приватного виконавця Київського виконавчого округу Мілоцького О.Л. адвоката Гуримського О.В., в якій він просив ухвалити у справі додаткове рішення, яким вирішити питання судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь приватного виконавця Київського виконавчого округу Мілоцького О.Л. судові витрати на правничу допомогу, які останній поніс в ході розгляду справи у розмірі 12 000 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Згідно ст.28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись в тому, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У постанові від 08 квітня 2020 року у справі №306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Встановлено, що професійну правничу допомогу відповідачу ОСОБА_3 надав адвокат Гуримський О.В. на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1279881 від 16 вересня 2022 року.

24 жовтня 2022 року адвокатом Гуримським О.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому також було вказано орієнтовний розмір понесених відповідачем витрат на правову допомогу, який складає 17 000 грн (10 000 грн - підготовка та направлення на суду відзиву на позовну заяву, 5 000 грн - підготовка та направлення до суду заперечень, 2 000 грн участь представника за кожне судове засідання.

Також встановлено, що 27 лютого 2023 року ОСОБА_4 подано заяву про розгляд справи за його відсутності та клопотання про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якому просив стягнути з позивачів на користь приватного виконавця Київського виконавчого округу Мілоцького О.Л. судові витрати у розмірі 12 000 грн та надав відповідні докази сплати витрат на професійну правничу допомогу, а саме: акт надання послуг №6 від 19.12.2022 року, рахунок на оплату №6 від 19.12.2022 року та платіжну інструкцію №1458 від 27.12.2022 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що заявлені фактичні витрати позивача на професійну правничу допомогу є занадто високими та не співмірними та вважав за необхідне стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, оскільки така сума є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг для розгляду справи у суді, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича залишити без задоволення.

Додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2023 року.

Головуючий:

Судді: