Справа №701/968/23
Номер провадження2/701/364/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І. Д. Калієвського

за участю секретаря - Г.І. Байдужої

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності.

На підставу своїх вимог спирається на те, що відповідачі є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 , розташованого на присадибній земельній ділянці за цією ж адресою під кадастровим номером :01:003:0461 площею 0,1466 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також, відповідачі є співвласниками суміжної присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , під кадастровим номером :01:003:1021 площею 0,15 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Права власності на вказане майно підтверджено відповідними свідоцтвами про право власності, свідоцтвами про право на спадщину та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Так, згідно свідоцтва про право власності від 16.09.2021 року, виданого Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №26 за 2021 рік, ОСОБА_2 є власницею частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Дана частка належить їй, як частка у праві спільної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, та оформлене після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року, виданих Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №26 за 2021 рік, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками по 1/3 частки спадщини, а саме 1/2 частини цього ж вищевказаного житлового будинку АДРЕСА_1 . Дані частки у спадщині належать відповідачам як частки у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_2 та батька інших відповідачів. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року, виданих Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №26 за 2021 рік, відповідачі є власниками по 1/3 частки спадщини, а саме земельної ділянки площею 0,1466 га., що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :01:003:0461, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року, виданих Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №26 за 2021 рік, відповідачі є власниками по 1/3 частки спадщини, а саме земельної ділянки площею 0,15 га., що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :01:003:1021, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позивач домовився з відповідачами щодо купівлі вказаного майна, на виконання домовленостей він сплатив відповідачам кожному домовлену суму коштів, на що відповідачі надали власноруч написані розписки, якими підтверджують, що отримали від нього обумовлені кошти за продаж своїх часток жилого будинку разом із земельною ділянкою площею 0,1466 га., що знаходяться в АДРЕСА_1 та своїх часток земельної ділянки загальною площею 0,15 га., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Також цими ж розписками підтверджують, що претензій до покупця не мають. При цьому було домовлено про купівлю - продаж майна за загальною ціною у 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, при цьому домовлено, що відповідно до вартості часток майна кожного з продавців, відповідачу- ОСОБА_2 належить до сплати 330000 (триста тридцять тисяч) гривень, відповідачу- ОСОБА_3 належить до сплати 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень, відповідачу- ОСОБА_3 належить до сплати 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень. На виконання домовленостей фактично вчиненого договору купівлі - продажу, відповідачі передали йому всю наявну правовстановлюючу та технічну документацію на майно , а також ключі від усіх приміщень. При цьому, було досягнуто домовленостей, що нотаріально договір буде оформлено трохи пізніше за браком вільного часу та можливостей то у одного відповідача, то у іншого. Тобто, фактично сторони уклали договір щодо купівлі - продажу садиби - житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого на земельній ділянці разом з прилеглою присадибною земельною ділянкою. Вказані земельні ділянки пов`язані з житловим будинком цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Однак, до цього часу нотаріально оформити правочин купівлі - продажу вказаного майна так і не вдалось по причині ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору, про що вони йому заявили особисто, пояснивши відсутністю такого бажання після отримання переданих ним коштів. Позивач опікується вказаним будинком та присадибними земельними ділянками, доглядає за майном та користується ним повністю, дотримуючись вимог щодо приписів законодавства про зобов`язання власності в частині тягаря утримання майна, не порушення прав інших осіб та держави. Однак, такий стан невизначеності у реально - формальному стані володіння майном при наявності титульних власників перешкоджає здійсненню права власності, не дає змоги здійснювати утримання майна, загрожує його пошкодженню, що змушує звернутись з даним позовом до суду.

Позивач до суду не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, але надали суду письмові заяви, в яких просили справу слухати в їх відсутності та визнають позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обстаини та відповідні правовідносини.

Відповідачі є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 , розташованого на присадибній земельній ділянці за цією ж адресою під кадастровим номером :01:003:0461 площею 0,1466 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також, відповідачі є співвласниками суміжної присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , під кадастровим номером :01:003:1021 площею 0,15 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Права власності на вказане майно підтверджено відповідними свідоцтвами про право власності, свідоцтвами про право на спадщину та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.10,12,14,17,18,19,24,26,28,31)

Згідно свідоцтва про право власності від 16.09.2021 року, виданого Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №26 за 2021 рік, відповідач- ОСОБА_2 є власницею частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Дана частка належить ОСОБА_2 , як частка у праві спільної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, та оформлене після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 9, 11, 13, 15, 18, 20, 22, 25, 27, 29).

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року, виданих Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №26 за 2021 рік, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками по 1/3 частки спадщини, а саме 1/2 частини цього ж вищевказаного житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року, виданих Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №26 за 2021 рік, відповідачі є власниками по 1/3 частки спадщини, а саме земельної ділянки площею 0,1466 га., що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :01:003:0461, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.18).

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року, виданих Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №26 за 2021 рік, відповідачі є власниками по 1/3 частки спадщини, а саме земельної ділянки площею 0,15 га., що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :01:003:1021, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). (а.с.25,27,29).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що позивач домовився з відповідачами щодо купівлі вказаного майна, на виконання домовленостей він сплатив відповідачам кожному домовлену суму коштів, на що відповідачі надали власноруч написані розписки, якими підтверджують, що отримали від нього обумовлені кошти за продаж своїх часток жилого будинку разом із земельною ділянкою площею 0,1466 га., що знаходяться в АДРЕСА_1 та своїх часток земельної ділянки загальною площею 0,15 га., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Також цими ж розписками підтверджують, що претензій до покупця не мають. При цьому було домовлено про купівлю - продаж майна за загальною ціною у 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, при цьому домовлено, що відповідно до вартості часток майна кожного з продавців, відповідачу- ОСОБА_2 належить до сплати 330000 (триста тридцять тисяч) гривень, відповідачу- ОСОБА_3 належить до сплати 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень, відповідачу- ОСОБА_3 належить до сплати 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень. (а.с.43,44,45).

Також позивач зазначає, що на виконання домовленостей фактично вчиненого договору купівлі - продажу, відповідачі передали йому всю наявну правовстановлюючу та технічну документацію на майно, а також ключі від усіх приміщень. При цьому, було досягнуто домовленостей, що нотаріально договір буде оформлено згодом. Тобто, фактично сторони уклали договір щодо купівлі - продажу садиби - житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого на земельній ділянці разом з прилеглою присадибною земельною ділянкою. Вказані земельні ділянки пов`язані з житловим будинком цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Однак, до цього часу нотаріально оформити правочин купівлі - продажу вказаного майна так і не вдалось по причині ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору, про що вони йому заявили особисто, пояснивши відсутністю такого бажання після отримання переданих ним коштів. Проте позивач опікується вказаним будинком та присадибними земельними ділянками, доглядає за майном та користується ним повністю, дотримуючись вимог щодо приписів законодавства про зобов`язання власності в частині тягаря утримання майна, не порушення прав інших осіб та держави. Однак, такий стан невизначеності у реально - формальному стані володіння майном при наявності титульних власників перешкоджає здійсненню права власності, не дає змоги здійснювати утримання майна, загрожує його пошкодженню.

Суд вирішуючи даний спір керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ч. 4 ст. 202 ЦК України, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За вимогами ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню. За наявними обставинами справи, титульні власники фактично ухилилися від нотаріального посвідчення договору, що робить неможливим нотаріальне посвідчення договору в даний час, оскільки фактично всі умови правочину виконано майно передано, кошти за нього сплачено власникам, тобто договір як правочин є вже вчиненим.

Віповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Тобто одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

В процесі виконання домовленостей щодо купівлі-продажу майна позивачем дотримано всіх необхідних умов для цього, але відповідачами свої зобовязання виконано лише частково.

Ухилення відповідачами від нотаріального посвідчення договору перешкоджає реєстрації та здійсненню права власності позивача на майно, яке набуто у незаборонений спосіб.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст..325 ЦКУ, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

За ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Ст. 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ст. 120 ЗК України визначено поняття та підстави переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (дана правова позиція викладена у Постанові ВС України від 11.02.2015 року у справі №6-2цс15).

Дана правова норма ст. 120 ЗК України узгоджується з приписами ст. 377 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Крім того, також такий перехід права власності повністю узгоджується з приписами ст. 381 ЦК України, якою визначено поняття садиби як об`єкта права власності.

За ч. 1 ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько - побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

За ч. 2 ст. 381 ЦК України, у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.5 ст.12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

За ст.11 ЦКУ, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства ст.14 ЦК України.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права.

Відповідно до ч.1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Ч. 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Дослідивши обставини справи, та враховуючи, що позивач набув право власності на вказане у позовній заяві майно на законних підставах, а також зважаючи на те, що заявлений позов відповідає визначеним законом способам захисту і законність підстав такого набуття не заперечено, матеріали справи не свідчать про порушення позивачем прав інших осіб, з метою усунення невизначеності відносин власності з приводу майна, що є предметом позову, суд визнає за можливе позовні вимоги задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 30, 50, 77, 78, 81, 174-178, 188, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 6, 11, 12, 14-16, 20, 24, 177, 181, 182, 190, 202, 204, 209, 220, 316, 319, 321, 328, 377, 381, 386 ЦК України, ст.ст. 120, 125 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 ), право власності на об`єкти нерухомого майна:

-на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 згідно найменувань даних технічного паспорта;

-на земельну ділянку площею 0,1466 га., під кадастровим номером :01:003:0461 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 ;

-на земельну ділянку площею 0,15 га., під кадастровим номером :01:003:1021 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І.Д.Калієвський