РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи на стороні відповідача що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, старший державний виконавець Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) Чепелевська Олександра Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів

У С Т А Н О В И В:

В травні представник позивача адвокат Лесик С.І. звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 04.07.2019 між ОСОБА_1 та ТзОВ Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» був укладений кредитний договір № 2744384.

31.12.2019 на підставі Договору факторингу № 1/31/10 було відступлено право вимоги ТзОВ Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на користь ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2744384 від 04.07.2019.

В травні 2023 позивачу стало відомо про відкриття виконавчого провадження ВП № 66270518 про стягнення з нього заборгованості в сумі 21 752 (двадцять одна тисяча сімсот п`ятдесят дві) гривні 00 коп.

Підставою для відкриття виконавчого провадження стало вчинення виконавчого напису за зверненням ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., який було вчинено 17.06.2021 року та зареєстровано в реєстрі за номером 185702 та направлено на виконання до старшого державного виконавця Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) Чепелевській О.О.

Також зазначає, що в рамках зазначеного виконавчого провадження з позивача було стягнуто грошові кошти в сумі 16673,62 грн., з яких 14397,42 грн. - сума боргу за виконавчим документом, яка була перерахована на рахунок стягувача.

Вважає, що виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки, приватним нотаріусом в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮ України від 22.02.2012р №296/5 не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги та не повідомив про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідачем не було надано нотаріусу належний пакет документів, який давав би підстави для можливості вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи вищевикладене, просить визнати виконавчий напис № 185702, вчинений 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача 14397,42 грн. безпідставно набутих коштів.

Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.06.2023 року прийнято до розгляду вказану цивільну справу у загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 07.06.2023 року також задоволено заяву представника позивача - адвоката Лесика С.І. про забезпечення позову та зупинено стягнення по виконавчому провадженню старшого державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 13.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лесик С.І. не з`явились, представник позивача подав суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та слухати справу у його відсутності.

Представник відповідача ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів " в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив в якому просив відмовити позивачу в задоволенні заявлених вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що законодавством не визначено виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, оскільки ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Також вказав, що заборгованість позивача є очевидно безспірною, а отже вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис є законним та таким, що підлягає виконанню. Оскільки у позивача по справі перед відповідачем була наявна заборгованість по кредитному договору, яка не була погашена в межах примусового виконання та за час погашення позивач не заявляв претензій щодо наявної заборгованості та не оскаржував дії державного виконавця чи стягувача, а отже виконував законне зобов`язання шляхом погашення кредитної заборгованості. Крім цього у відзиві просив суд слухати справу у відсутності представника відповідача.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв.

Третя особа старший державний виконавець Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) Чепелевська О.О. в судове засідання не з`явилась про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляла.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 17.06.2021 вчинено виконавчий напис №185702 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТзОВ ""Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості в розмірі 21 752,00 грн.

Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 17.06.2021 року.

Постановою старшого державного виконавця Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) Чепелевською О.О. від 26.07.2021 року відкрито виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 та постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ ""Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості в розмірі 21 752,00 грн. боргу та стягнути з боржника виконавчий збір - основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2175,2 грн.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок).

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат").

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли банкам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Пункт 2 взагалі відсутній в діючому Переліку.

Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нораріального округу керувався законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а отже діяв в порушення норм частини 2 статті 87 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином, беручи до уваги, що приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису допущено порушення вимог Закону України «Про нотаріат»), тому вказаний виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 14397,42 грн. безпідставно набутих коштів, суд зазначає наступне.

Згідно довідки про розмір стягнутої заборгованості № 170 від 24.05.2023, виданої Володимирським відділом державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області, в рамках вказаного виконавчого провадження з ОСОБА_1 згідно виконавчого напису № 165702 від 17.06.2021 року на користь ТзОВ Фінансовою компанією «Європейська агенція з повернення боргів» стягнуто суму заборгованості в розмірі 21752 грн., що складається з: 6000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15702,00 грн. - заборгованість за відсотками та 50, 00 грн - плата за вчинення виконавчого напису. Крім цього, сума боргу за виконавчим документом, яка перерахована на рахунок стягувача складає 14397,42 грн.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Вказана правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, враховуючи, що підставою для набуття коштів відповідачем був виконавчий напис № 185702 від 17.06.2021 року, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для набуття та утримання ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»коштів у сумі 14397,42 грн., стягнутих з позивача у межах виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису, відсутня.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач - ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» наведені позивачем обставини не спростував, доказів наявності законних підстав для утримання набутих коштів не надав.

З огляду на викладене, вимога позивача в частині стягнення з ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 14397,42 грн. є також обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.2-5, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи на стороні відповідача що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, старший державний виконавець Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) Чепелевська Олександра Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 185702 від 17.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, за яким у безспірному порядку стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 2744384 від 04.07.2019 року у розмірі 6000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 15702,00 грн. - заборгованість за процентами та 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить 21752 (двадцять одну тисячу сімсот п`ятдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути з ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, поштова адреса: 07400, м. Бровари, вул. Лісова, 2, поверх 4) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті кошти в розмірі 14397 (чотирнадцять тисяч триста дев`яносто сім) грн. 42 коп.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ