Єдиний унікальний номер №943/1495/22
Провадження № 6/943/17/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Коса І.Б.,

секретаря судового засідання - Дутки С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Буську заяву адвоката Прасковича Івана Михайловича в інтересах ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду (постанови Львівського апеляційного суду від 22.09.2023) в цивільній справі №943/1495/22 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Прасковича І.М. звернувся до суду із вищевказаною заявою від 17.10.2023, у якій просить розстрочити виконання постанови Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2023 року в справі №943/1495/22 в частині сплати заборгованості за кредитним договором від 07.09.2021 року № станом на 10.11.2022 року в розмірі 71 634,29 грн. на 12 (дванадцять) місяців зі сплатою ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» наступних 12 (дванадцяти) платежів, а саме: перший платіж у сумі 5969,53 грн. до 01.11.2023 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 65 664,76 грн.); другий платіж у сумі 5969,53 грн. до 01.12.2023 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 59 695,23 грн.); третій платіж у сумі 5969,53 грн. до 01.01.2024 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 53 725,70 грн.); четвертий платіж у сумі 5969,53 грн. до 01.02.2024 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 47 756,17 грн.); п`ятий платіж у сумі 5969,53 грн. до 01.03.2024 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 41 786,70 грн.); шостий платіж у сумі 5969,52 грн. до 01.04.2024 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 35 817,12 грн.); сьомий платіж у сумі 5969,52 грн. до 01.05.2024 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 29 847,60 грн.); восьмий платіж у сумі 5969,52 грн. до 01.06.2024 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 23 878,08 грн.); дев`ятий платіж у сумі 5969,52 грн. до 01.07.2024 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 17 908,56 грн.); десятий платіж у сумі 5969,52 грн. до 01.08.2024 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 11 939,04 грн.); одинадцятий платіж у сумі 5969,52 грн. до 01.09.2024 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 5969,52 грн.); дванадцятий платіж у сумі 5969,52 грн. до 22.09.2024 (залишок заборгованості після його сплати становитиме 0 грн.).

В обгрунтування заявлених вимог адвокат Праскович І.М. покликається на те, що рішенням Буського районного суду Львівської області від 28.03.2023 року в справі №943/1495/22 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 07.09.2021 року позов задоволено. Постановою Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2023 року в справі №943/1495/22 вказане судове рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОБАНК» () заборгованість за кредитним договором від 07.09.2021 року № станом на 10.11.2022 року в розмірі 71 634,29 грн. та 1074,51 судового збору. Оскільки відповідач ОСОБА_1 ніде не працевлаштований, не володіє будь-яким майном, щоб дозволило виконати зобов`язання в сумі 71 634,29 грн. одним платежем, керуючись ст. 435 ЦПК України, а також зважаючи на триваючий правовий режим воєнного стану в Україні (введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та неодноразово продовженим), а тому просив подану заяву про розстрочку виконання судового рішення задовольнити, а про наслідки цієї заяви просив повідомити відповідача та його представника.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про дату, час і місце судового засідання судовими повістками та на сайті суду (список судових справ, призначених на 24.10.2023), про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до приписів частини другої статті 435 ЦПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, а тому їх неявка, на думку суду, не перешкоджає розгляду цієї заяви.

Через неявку в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає процесуальним приписам частини другої статті 247 ЦПК України.

Розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення суду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судом встановлено, що рішенням Буського районного суду Львівської області від 28 березня 2023 року в справі №943/1495/22 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 07.09.2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ) заборгованість в сумі 347 280,51 грн. та 5 209,21 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2023 року в справі №943/1495/22 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Буського районного суду Львівської області від 28 березня 2023 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» () заборгованість за кредитним договором від 07.09.2021 року № станом на 10.11.2022 року в розмірі 71 634,29 грн. та 1074,51 судового збору.

У відповідності до вимог частини першої статті 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 435 ЦПК України).

Частиною четвертою статті 435 ЦПК України передбачено, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Крім того, право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою таке право виникає за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у пункті 10 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26 грудня 2003 року задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Тобто, суд вважає, що розстрочка чи відстрочка виконання рішення суду можуть бути застосовані судом виключно у виняткових випадках, які об`єктивно ускладнюють виконання судового рішення або виключають його виконання.

Крім того, пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» №8 від 25.09.2015 року встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід ураховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі. Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Крім того, скрутне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин. Також саме заявники зобов`язані довести зазначений локальний предмет доказування.

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Відтак, із наведених норм права та судової практики їх застосування вбачається, що суд може відстрочити чи розстрочити виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють чи виключають його виконання, а також за умови надання достатніх доказів існування таких обставин саме заявником. При цьому, такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення, мають бути об`єктивними і такими, що не залежать від волі сторін, а матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень.

Натомість, як слідує із поданої заяви в інтересах ОСОБА_1 , що, як на підставу для розстрочення виконання судового рішення (постанови Львівського апеляційного суду від 22.09.2023), адвокат Праскович І.М. покликається виключно на незадовільний стан його довірителя ОСОБА_1 (відсутність працевлаштування та будь-якого майна для виконання ним зобов`язання в сумі 71 634,29 грн. одним платежем), а також на триваючий правовий режим воєнного стану в Україні. Однак, жодних доказів на підтвердження існування названих представником заявника обставин у поданій заяві не наведено та до неї не долучено, а матеріальний стан боржника (при умові його доведення заявником) не є безумовною підставою для невиконання судового рішення.

Також суд вважає помилковим покликання представника заявника, як на підставу для розстрочення виконання судового рішення, на триваючий правовий режим воєнного стану в Україні (введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та неодноразово продовженим), оскільки сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для розстрочення виконання судового рішення, а заявником не доведено яким чином запровадження воєнного стану унеможливило виконання ним судового рішення протягом установленого законом строку.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року в справі №990/115/22, де Суд зауважив, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Згідно положень статей 12, 76, 81, 435 ЦПК України саме заявник зобов`язаний довести зазначений локальний предмет доказування, тобто виняткові підстави для розстрочки виконання судового рішення, а в силу положень частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини сьомої статті 435 ЦПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Оскільки заявником та його представником не доведено наявності обставин, які об`єктивно ускладнюють чи виключають виконання судового рішення, а доводи представника заявника не свідчать про наявність виняткових обставин для розстрочки виконання судового рішення (постанови Львівського апеляційного суду від 22.09.2023), ураховуючи відсутність доказів, які би свідчили про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про розстрочку виконання судового рішення.

Ураховуючи наведене і керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 18, 76, 77, 78, 80, 81, 223, 259, 260, 261, 263, 353, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Прасковича Івана Михайловича в інтересах ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду (постанови Львівського апеляційного суду від 22.09.2023) в цивільній справі №943/1495/22 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту цієї ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 27 жовтня 2023 року.

Суддя Кос І. Б.