Справа № 439/84/22 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/811/2871/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Галушки Василя Васильовича на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2022 року в справі за позовом першого заступника керівника Золочівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Підкамінської селищної ради Львівської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, державне підприємство «Золочівське лісове господарство», про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконною рубкою дерев,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року перший заступник керівника Золочівської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Підкамінської селищної ради Львівської області, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 78294 грн. на відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконною рубкою дерев.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 17.08.2021 року в кварталі №56 виділу №3 ДП «Золочівське лісове господарство», що на території Пеняківського лісництва Підкамінської селищної ради, ОСОБА_1 вчинив самовільну рубку чотирьох сироростучих дерев породи бук, чим завдав лісовому господарству збитків на суму 78294 грн. і за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП, однак, завдана шкода не була відшкодована відповідачем в добровільному порядку.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Підкамінської селищної ради Львівської області 78294 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Львівської обласної прокуратури 2481 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив адвокат Галушка В.В., діючи в інтересах відповідача ОСОБА_1 , просить рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що поза увагою суду залишилась та обставина, що прокурором не додано до позовної заяви документів, які б підтверджували наявність підстав для представництва ним інтересів держави в особі Підкамінської селищної ради Львівської області.

Стверджує, що шкода, заподіяна ОСОБА_1 17.08.2021 року самовільною порубкою чотирьох сироростучих дерев породи бук, у розмірі 78294 грн., згідно з приміткою 2 до ст.246 КК України, пунктом 5 розділу ХХ, пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 ПК, статтею 7 Закону №1082-ІХ, відноситься до тяжких наслідків, оскільки перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян більше, ніж у шістдесят вісім разів, а відтак, за її заподіяння настає тільки кримінальна відповідальність за ч.2 ст.246 КК України, а не адміністративна за ст.65 КУпАП.

Також зазначає, що суд першої інстанції, стверджуючи в оскаржуваному рішенні про те, що сума збитків, заподіяних самовільною рубкою дерев, розрахована згідно такс, встановлених постановою КМУ від 23.07.2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», становить 78294 грн., неправильно застосував норми матеріального права (не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню), Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, що визначені в додатку №1 до вказаної вище постанови, оскільки не врахував, що для обчислення розміру шкоди, завданої лісу, за таксою необхідні вихідні дані про діаметр дерев у корі біля шийки кореня, сантиметрів за кожне дерево, вирубане або пошкоджене до ступеня припинення росту, однак, докази з такими даними прокурором для обґрунтованості розрахунку до позову не надав, а відтак, у розрахунку визначення розміру шкоди проведено за надуманими вихідними даними.

Окрім того, додає, що за самовільно зрубані відповідачем 17.08.2021 року у кварталі 56 виділ 3 на території Пеняківського лісництва чотири сироростущих дерева породи бук його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а в подальшому, вироком Бродівського районного суду Львівської області від 19.10.2022 року його притягнуто до кримінальної відповідальності і матеріальну шкоду ним відшкодовано повінстю, що стверджується квитанцією від 22.02.2022 року на суму 96527 грн. 50 коп.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 19.09.2023 року, є дата складення повного судового рішення 29.09.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «Золочівське лісове господарство», працював на посаді майстер лісу.

Відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення №1пен-21 від 20.08.2021 року, ОСОБА_1 17.08.2021 року в кварталі 56 виділ 3 на території Пеняківського лісництва Підкамінської селищної ради вчинив самовільну рубку чотирьох сироростучих дерев породи бук, чим наніс збитків лісовому господарству на суму 78294 грн.

У своїх письмових поясненнях від 20.08.2021 року ОСОБА_1 визнав, що 17.08.2021 року в кварталі 56 зрізав чотири дерева породи бук.

Постановою ДП «Золочівське лісове господарство», Пеняківське лісництво, Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 20.08.2021 року №4 (1Пен-21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, а саме: за самовільну рубку чотирьох сироростучих дерев породи бук у кварталі 56 виділ 3 майстерської дільниці №5, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Постанова набрала законної сили і відповідачем сплачено штраф, що підтверджується постановою від 24.12.2021 року про закінчення виконавчого провадження (ВП №67022083).

Згідно наказу №48-к від 25.08.2021 року, ОСОБА_1 , за згодою профспілкового комітету, звільнено з роботи на підставі п.2 ст.41 КЗпП України.

Відповідно до ст.65 Лісового Кодексу (далі ЛК) України, використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.

Згідно вимог ст.69 ЛК України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Вирубка дерев без відповідних дозволів та контролю з боку органів державної влади та місцевого самоврядування, негативно впливає на збереження природної різноманітності об`єктів рослинного світу; збереження умов місце зростання дикорослих рослин і природних рослинних угруповань; науково обґрунтованого, невиснажливого використанню природних рослинних ресурсів; здійснення заходів щодо запобігання негативного впливу господарської діяльності на рослинний світ; охорони об`єктів рослинного світу від пожеж, захист від шкідників і хвороб; здійснення заходів щодо відтворення об`єктів рослинного світу, регулювання поширення та чисельності дикорослих рослин і використання їх запасів з врахуванням інтересів охорони здоров`я населення.

У відповідності до ст.66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ними збитки.

Відповідно до частини четвертої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями ч.ч.1,2 ст.105 ЛК України встановлено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Статтею 107 ЛК України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Золочівською окружною прокуратурою доведено наявність шкоди, у вигляді незаконної порубки дерев, доведено протиправність поведінки заподіювача шкоди, та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у постанові про накладення адміністративного стягнення від 20.08.2021 року №4 (1Пен-21) відносно ОСОБА_1 вказано про вчинення ним адміністративного правопорушення, самовільну рубку 4 (чотирьох) сироростущих дерев породи бук в кварталі 56 виділ 3 майстерської дільниці №5. Копія постанови надіслана рекомендованим листом з повідомленням від 03.09.2021 року №338.

У протоколі №1Пен-21 від 20.08.2021 року ОСОБА_1 поставив власний підпис, чим підтвердив скоєне правопорушення.

Вказана постанова про накладення адміністративного стягнення не була оскаржена, штраф в розмірі 510 грн. ОСОБА_1 сплачено, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження (ВП №67022083) від 24.12.2021 року.

Розрахунок розміру завданої шкоди виконаний у відповідності до вимог постанови КМУ №665 від 23.07.2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», з урахуванням Додатку 1 до цієї постанови «Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту» та затвердженого постановою КМУ Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами.

Відповідно до змісту Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев та чагарників до припинення ступеня росту (додаток №1 до постанови КМУ від 23.07.2008 року за №665), шкода завдана навколишньому природному середовищу визначається за кожне дерево, вирубане або пошкоджене до припинення росту, виходячи з діаметру дерева у корі біля шийки кореня як середнє арифметичне значення між найбільшим та найменшим замірами діаметра. При цьому, приміткою 4 вказаних Такс встановлено, що замір діаметра пня, який зрізаний нижче шийки кореня (урівень із землею або утоплений у землю), здійснюється за фактичним зрізом.

Розмір завданої відповідачем шкоди зазначений у вказаній вище постанові про накладення адміністративного стягнення і не спростований відповідачем.

При вирішенні спору, судом першої інстанції вірно взято до уваги вимоги ч.3 ст.29, ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, згідно з якими грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у визначеному вказаними нормами співвідношенні на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів 30, 20 та 50 відсотків відповідно.

Зазначена норма означає, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.

Главою IV Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 січня 2013 року №43, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є джерелами формування спеціального фонду державного бюджету в частині надходжень, крім власних надходжень, бюджетних установам зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі України та Головних управліннях Казначейства відповідно до законодавства на ім`я органу Казначейства в розрізі територій та кодів бюджетної класифікації.

Квартал 56 виділу 3 майстерської дільниці №5 ДП «Золочівського лісового господарства», який є місцем вирубки дерев відповідачем, на момент вчинення правопорушення розташований в адміністративних межах Пеняківської сільської ради Золочівського району Львівської області.

Оскльки позов заявлений Золочівською окружною прокуратурою в інтересах держави в особі Пеняківської сільської ради, збитки, завдані внаслідок незаконної порубки дерев, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого бюджету Підкамінської селищної ради на розподільчий казначейський рахунок зазначеної селищної ради.

Безпідставними є й дводи апелянта про те, що прокурором не було дотримано порядку, за яким він набуває право на представництво в суді законних інтересів держави.

Верховний Суд у своїй ухвалі від 19.07.2018 (справа №822/1169/17) визначив два виключних випадки, коли прокурор може представляти інтереси держави, а саме: якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень це усвідомлення порушення інтересів держави, орган державої влади має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Активна поведінка (сукупність дій та рішень) це поведінка, спрямована на захист інтересів держави, але яка є неналежною і вважається здійснення неналежного захисту інтересів держави.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до п.61 постанови Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №910/11919/17, згідно зі ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено правові висновки про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів щодо порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим.

Вказаного правового висновку також притримується Верховний Суд у постанові від 16.08.2021 року у справі №910/21377/17.

Місцевою прокуратурою до Підкамінської селищної ради направлено лист щодо встановленого прокуратурою факту порушення вимог лісового законодавства.

У відповідь, Підкамінська селищна рада листом від 21.12.2021 року №03-15/645 повідомила, що не звертатиметься в суд до ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення з останнього 78294 грн. завданих збитків навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної вирубки лісу, оскільки відсутні бюджетні кошти, передбачені на сплату судового збору, а також в селищній раді немає юриста, який би міг підготувати вказаний позов.

Зважаючи на викладене, прокуратурою у повній мірі виконано вимоги, передбачені ст.23 Закону України «Про прокуратуру», шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, що свідчить про наявність підстав для відповідного представництва.

Квитанція про сплату відповідачем 22.02.2022 року 96527 грн. 50 коп. підтверджує відшкодування завданих збитків у кримінальному провадженні №0000019 від 17.03.2021 року (а.с.108), позаяк, предметом спору в даній справі є відшкодування шкоди, встановленої в справі про адміністративне правопорушення, реквізити для сплати якої Підкамінська селищна рада зазначала в листі №03-15/645 від 21.12.2021 року, адресованому керівнику Золочівської окружної прокуратури (а.с.28).

Таким чином, в колегії суддів немає підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги прокуратури, при розгляді даної справи судом не допущено порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Галушки Василя Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 29 вересня 2023 року.

Головуючий С.М.Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич