РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до Рівненської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 05 вересня 2023 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2023 року закрито підготовче провадження по даній справі; призначено справу до судового розгляду по суті на 13 жовтня 2023 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визначити йому, ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалістю 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов. Однак, після дослідження всіх матеріалів справи, заслуховування пояснень допитаного в судовому засіданні свідка, представник відповідача не заперечила проти задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, однак подала до суду письмовий відзив на позов, у якому зокрема зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка приходилась їй рідною тіткою. 20 серпня 1993 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла своє майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 . Оскільки вона знала про волю тітки залишити свою квартиру після смерті ОСОБА_1 ,, тому вона особисто з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не зверталась. На час складання заповіту ОСОБА_1 був неповнолітнім, а тому про розпорядження квартирою після смерті тітки позивачу не сказали. А з часом дана обставина забулась. Тільки в травні 2023 року ОСОБА_1 повідомив її, що знайшов заповіт ОСОБА_3 і спитав чи цей заповіт дійсний. На підставі вищевикладеного, вважає позов обґрунтованим та просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні відповіддю ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області №5688/5441 від 14.07.2023 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 31.03.2009 року; за документом, що посвідчує особу: паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області; дата видачі 07.05.1999.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на житло від 4 серпня 1993 року вбачається, що Фонд державно-комунального майна міської ради народних депутатів посвідчує, що квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 4.08.1993 р. №465АБ.

З дослідженого в судовому засіданні заповіту від 12 серпня 1993 року, посвідченого Квасиловець Г.О. державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №4-4184 вбачається, що ОСОБА_3 , що мешкає в АДРЕСА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , заповідає ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим 06 червня 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №1209.

Як пояснив позивач, про наявність вищезазначеного заповіту на свою користь він дізнався випадково, оскільки на момент його складання був неповнолітнім і ніхто йому про вказаний заповіт не повідомляв. У травні 2023 року позивач звернувся до нотаріуса з питанням прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

З дослідженого в судовому засіданні повідомлення приватного нотаріуса Рівненського міського округу Рівненської області від 30 травня 2023 року вих. №27/01-16 вбачається наступне: «На підставі Вашого усного звернення про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала АДРЕСА_2 повідомляю Вам наступне: Згідно статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини який вами був пропущений. Згідно статті 1272, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. А тому, керуючись главою 10 п.3.16. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України роз`яснюю, що Ви можете звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .».

З дослідженої в судовому засіданні довідки від 06 жовтня 2023 року вих. №58/02-14 виданої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стаховою І.О. вбачається, що на підставі усного звернення ОСОБА_1 про прийняття спадщини та кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала в АДРЕСА_2 , повідомляю, що інші спадкоємці померлої протягом періоду з дня відкриття спадщини до мене не зверталися окрім ОСОБА_1 , якому видане повідомлення за вих.№27/01-16 від 30.05.2023 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона являється дружиною позивача по справі. У травня 2023 року вони з чоловіком здійснювали прибирання у квартирі АДРЕСА_1 , у якій проживають, під час якого у зошиті знайшли заповіт складений ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я чоловіка. На їх запитання матір позивача ОСОБА_2 повідомила, що їй було відомо про даний заповіт, який її тітка ОСОБА_3 склала на її сина ОСОБА_1 значний проміжок часу тому. В подальшому, чоловік звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у зв`язку з пропуском відповідного строку.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, які містяться у постановах від 26 вересня 2012 року, 04 листопада 2015 року та 14 вересня 2016 року, винесених за результатами розгляду справ №6-85цс12, №6-1486цс15 та №6-1215цс16 відповідно, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Верховний Суд вказує на те, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.

Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

У своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховний Суд чітко зазначив, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Вищезазначене положення також викладене і у постанові третьої Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі №405/7058/19, зокрема: «…Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі N6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивачем з поважних причин було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки матері, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.1216,1217,1218,1272 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалістю 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1

Відповідач: Рівненська міська рада, м.Рівне, вул.Соборна, 12А,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_4

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов