Справа №: 343/1024/23
Провадження №: 2/0343/333/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2023 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/1024/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належним йому житловим будинком шляхом виселення,
за участю: представника позивача - адвоката Кобилинець Т.В.,
Стислий виклад позиції сторін:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому житловим будинком за адресою: будинок АДРЕСА_1 , шляхом виселення з нього ОСОБА_2 .
Свої вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 07.11.2005, посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Ільків М.М., являється власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом було змінено адресу даного домоволодіння шляхом присвоєння номеру будинку АДРЕСА_1 . В його помешканні зареєстрований тільки він один, але фактично там проживає і відповідачка без реєстрації.
На його неодноразові прохання звільнити будинок ОСОБА_2 відмовляється. На підставі цього в них неодноразово виникали суперечки. Так, 15.03.2023, приїхавши до власного помешкання, відповідачка його не впустила до будинку, змінивши замки у дверях. При цьому погрожувала фізичною розправою, обзивала нецензурними словами і наголосила, що не збирається звільняти будинок.
Відповідачка такими діями перешкоджає йому у повній мірі реалізовувати його право власності, в тому числі щодо користування та розпорядження належним йому майном. Він має намір продати будинок, про те зв`язку з тим, що ОСОБА_2 відмовляється висилитись з нього, не може навіть покращити його умови.
Оскільки дана ситуація загострилась, хоча всі його дії були спрямовані на мирне врегулювання даного спору, що не принесло жодного результату, він змушений був звернутися до правоохоронних органів з письмовою заявою. Його звернення в поліцію було зареєстровано та повідомлено, що буде проводитись перевірка, про що його буде повідомлено, а також рекомендовано звернутись до суду за захистом його прав.
Представниця позивача адвокатка Кобилинець Т.В. у судовому засіданні позов свого довірителя підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила його задовольнити, судові вирати залишити за позивачем. Додатково вказала, що ОСОБА_1 вже пів року як позбавлений можливості в повній мірі розпорядитися своїм майном, не може його відчужити підприємцю, з яким має попередню домовленість, оскільки відповідачка безпідставно займає його будинок та відмовляєтся з нього виселитися. Жодних підстав у неї на проживання в ньому немає. Він неодноразово звертався до неї з вимогою покинути його домоволодіння, у тому числі приїжджав з працівниками поліції, однак це не дало результату. Вона скандались, до будинку не впускає. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення в справі.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення повідомлень за її зареєстрованим місцем проживання (а.с. 74), яке повернулось до суду із відміткою про причини повернення: за закінченням терміну зберігання (а.с. 73), шляхом направлення повідомлень за місцем її проживання, які підписані нею особисто (а.с. 27, 28, 35), два інші повернулися до суду із відміткою про причини повернення: за закінченням терміну зберігання та відміткою на конверті про відмову від отримання (а.с. 70, 76), а також розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 56-57, 65-66). Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавала.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 01.05.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
На адресу суду, в тому числі на електронну, поступила відповідь на запит суду з Долинської міської ради щодо інформації про місце проживання відповідачки (а.с. 29, 36).
21 червня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
26 липня 2023 року представник позивача - адвокат Кобилинець Т.В. подала клопотання про повернення до підготовчого провадження для необхідністі подання уточненої позовної заяви до належної відповідачки, яке ухвалою суду від 26.07.2023 задоволено та постановлено повернутися при розгляді даної справи на стадію підготовчого провадження. Замінено первісну відповідачку ОСОБА_2 належною відповідачкою - ОСОБА_2 . Підготовче судове засідання по справі призначено на 22 серпня 2023 року о 10:00 год.
22 серпня 2023 року від позивача на електронну адресу суду поступило клопотання про проведення підготовчого судового засідання за відсутності його та його представника, уточнені позовні вимоги підтримав, не заперечив проти їх задоволення та проведення заочного розгляду справи.
Ухвалою суду від 06.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Відповідачка відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавала.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідачка клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляла, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності останньої.
Протокольною ухвалою суду від 04.10.2022 постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 102504543 від 03.11.2017, встановлено про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.8).
Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 103613410 від 14.11.2017 змінено адресу домогосподарства, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 шляхом присвоєння номеру будинку АДРЕСА_1 (а.с.9).
Тобто позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 31.03.2023, складеного старостою Княжолуцького старостинського округу Лужною Г.Я., проведеного у помешканні ОСОБА_1 , склад сім`ї якого включає тільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, при здійсненні обстеження, що за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що ОСОБА_2 , 1955 р.н., фактично проживає в даному господарстві без реєстрації (а.с. 10).
Про те, що ОСОБА_1 звертався у правоохоронні органи з приводу здійснення погроз зі сторони відповідачки ОСОБА_2 , яка чинить йому перешкоди у користуванні та розпорядженні його майном, та просив вжити відповідні заходи свідчать: лист начальника поліції за №2622/108/60/01 від 23.03.2023, згідно з яким відомості про дане повідомлення зареєстровано в ЄО за №969 від 15.03.2023 (а.с.13), довідка ПОГ відділення №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області А.Перекицея від 29.03.2023 про неможливість здійснення опитування ОСОБА_4 через відсутність її по місцю проживання (а.с.14) та повідомлення начальника поліції за №2763 від 29.03.2023, відповідно до якого розгляд звернення ОСОБА_1 завершено та рекомендовано йому з даного приводу звернутись до суду (а.с.15).
Оцінка суду:
вислухавши пояснення представниці позивача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до статті 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №6-709цс16, зроблено висновок, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
Судом встановлено, що позивач зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , який йому подаровано на підставі договору дарування від 07.11.2005, та належить йому на праві приватної власності.
Як вказала представник позивача, маючи у власності дане майно, її довіритель ОСОБА_1 позбавлений можливості ним користуватися та розпоряджатися, оскільки відповідачка чинить йому у цьому перешкоди.
У судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідачка ОСОБА_2 дійсно проживає у помешканні позивача ОСОБА_1 без реєстрації та чинить йому перешкоди у користуванні даним майном. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження, повідомленнями та довідкою відділення поліції, які долучені до матеріалів справи.
Натомість, підстав для проживання відповідачки чи надання їй дозволу на проживання у помешканні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суду не представлено.
Разом з тим, як вказала представник позивачка, відповідачка окрім безпідставного проживання в будинку ОСОБА_1 , чинить йому перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, яке належить йому на праві власності, а саме змінює замки до його помешкання, не дає можливості здійснити покращення умов у будинку шляхом проведення ремонту, не допускає його до нього, спричинюючи конфліктні ситуації. У зв`язку з цим у позивача склалися неприязні відносини з відповідачкою.
Під час розгляду справи судом не здобуто жодного доказу, на якій правовій підставі відповідачка користуються будинковолодінням ОСОБА_1 .
Позивач звертався у правоохоронні органи з приводу здійснення відповідачкою перешкод у користуванні та розпорядженні його майном, однак, розглянувши дане звернення, йому рекомендовано за захистом своїх прав на вільне володіння майном звернутися до суду.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено порушення відповідачкою прав позивача на користування та розпорядження своїм майном, у яке вона вселилася і проживає без правових на те підстав, хоча має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_2 (а.с.36).
Тому суд приходить до висновку, що порушені права позивача, як власника, слід захиснити у призьмі вищеописаних приписів ЦК України та усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні будинковолодінням, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яким користується відповідачка, використовуючи майно для власного проживання без законних на те підстав, чим чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом виселення ОСОБА_2 .
На підставі всебічно з`ясованих обставин справи, встановивши достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, визначивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належним йому житловим будинком шляхом виселення слід задовольнити.
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати представниця позивача просила залишити за її довірителем.
На підставі викладеного, ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321, 331, 391, 396 ЦК України, та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належним йому житловим будинком шляхом виселення задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому на праві приватної власності житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстрована у АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний зміст рішення буде складено до 13 жовтня 2023 року.
Суддя Долинського районного суду С.М.Монташевич
Повний зміст рішення складено 6 жовтня 2023 року.