Єдиний унікальний номер 599/2526/23
Номер провадження 2/599/865/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2023 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Чорної В. Г. при секретарі Грицай О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Зборові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності та визначення права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності та визначення права власності на нерухоме майно.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що йому та ОСОБА_2 на підставі рішення Зборівського районного суду від 25.09.2018 року на праві власності належить одна/друга частина нежитлової будівлі ангару під.літ. «А» загальною площею 851.8 кв.м, з них 425.9 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Право спільної часткової власності за ним оформлене, що підтверджує витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно рішення виконавчого комітету Зборівської міської ради № 128 від 21 квітня 2021 року частині приміщення ангару, що належить позивачу присвоєно адресний номер та визначено, що він знаходиться в АДРЕСА_2 , а відповідачу присвоєно адресний номер та визначено, що він знаходиться в АДРЕСА_1

Порядок володіння та користування спільним нерухомим майном встановлений між сторонами за домовленістю таким чином, що кожен із них користується відокремленими спорудами.

Не дивлячись на відсутність порозуміння з відповідачем щодо способу поділу належних нежитлових приміщень, позивач наполягає на укладення договору поділу нежитлової будівлі, однак відповідач у запропонований строк не надав позивачу відповіді про прийняття пропозиції щодо укладення договору поділу нежитлової будівлі, що є правовою підставою для проведення поділу майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

За цих підстав позивач, як співвласник об`єкта нерухомості, вимагає припинення права спільної часткової власності та визначення права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі та розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження в викликом (повідомленням) сторін.

Позивач направив до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач скерував до суду заяву про визнання позову, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, обставини, що викладені у позовній заяві ствердив повністю, не заперечував щодо припинення права спільної часткової власності та визначення права власності на нерухоме майно

За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Стаття 47 Конституції України у відповідності до Статті 25 Загальної декларації прав людини проголошує право кожного на житло. При цьому Конституція гарантує, що Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до статті 5 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що на підставі рішення Зборівського районного суду від 25.09.2018 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності по одній/другій частині нежитлової будівлі ангару під.літ. «А» загальною площею 851.8 кв.м, з них 425.9 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Право спільної часткової власності за сторонами було оформлене, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41340630 від 01.04.2021р. власник ОСОБА_1 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41340396 від 01.04.2021р. власник ОСОБА_2 .

Згідно із рішенням виконавчого комітету Зборівської міської ради № 128 від 21 квітня 2021 року частині приміщення ангару, що належить позивачу ОСОБА_1 присвоєно адресний номер та визначено, що він знаходиться в АДРЕСА_2 , а відповідачу ОСОБА_2 присвоєно адресний номер та визначено в АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст.356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст.364ЦК України, співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.

Згідно з вимогами ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судувід 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.».

Як встановлено вище, сторони по справі здійснили фактичний розподіл між собою вказаного нерухомого майна.

Згідно з Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55 визначено порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок. За цією ж Інструкцією поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу/виділу об`єкта нерухомого майна. Об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 (зі змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Спори щодо поділу об`єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, а також взаємовідносини, що склалися між співвласниками спірного майна, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, з огляду на доведеність та обґрунтованість позовних вимог та необхідність судового захисту прав позивача.

Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.,ст.181,358,364,367 ЦК України; ст..ст.12,13,77,79,80,89,206,263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги про припинення права спільної часткової власності та визначення права власності на нерухоме майно задовольнити.

У зв`язку з поділом нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 припинити право спільної часткової власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Поділити нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати право власності за ОСОБА_1 на приміщення нежитлової будівлі ангару площею 425.9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати право власності за ОСОБА_2 на приміщення нежитлової будівлі ангару площею 425.9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повний текст рішення складено 30 жовтня 2023 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В.Г.