ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/171/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"09" жовтня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Якусик О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 753/15391/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та виділу (поділу) в натурі,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та виділу (поділу) в натурі.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та за час проживання ними було набуте майно, що є спільним сумісним та підлягає поділу, а саме: житловий будинок загальною площею 256,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що входять до складу домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 0,0762 га (кадастровий номер: 800000000:90:021:0103) за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2023 року позовну заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.

11 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 800000000:90:021:0103 площею 0,0762 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 256,4 кв.м., житловою площею 94,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що входять до складу домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 0,0762 га (кадастровий номер: 800000000:90:021:0103) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12 вересня 2023 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду./

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :90:021:0103 за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці зведено житловий будинок загальною площею 256,4 кв.м. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником житлового будинку є ОСОБА_2 , право власності якого зареєстровано 24 травня 2016 року.

З матеріалів справи також слідує, що ОСОБА_2 з 1997 року перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду міста Києва 4 серпня 2020 року.

Як зазначає позивач, ОСОБА_2 , будучи титульним власником, самостійно виставив оголошення про продаж цього будинку, вчиняє дії щодо припинення проживання у цьому будинку позивача, яка зареєстрована у ньому, що свідчить про його намір відчужити нерухоме майно, яке спільною власністю позивача і відповідача.

Суд вважає, що через ризик можливого подальшого відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, або його обтяження іншим чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Те, що особа ще не вчинила дії, які могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача як власника наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі про поділ майна є взаємопов`язаним зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

При цьому, накладення арешту на майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Так, враховуючи, що позивачем пред`явлено позов про визнання права власності на частку у майні та її виділ, ймовірне рішення про задоволення позову може мати наслідком зміну власника такого майна, а тому на думку суду заявник довела існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам та інтересам до ухвалення рішення у справі у разі відчуження відповідачем спірного майна, ускладнення захисту прав та інтересів заявника без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 753/15391/23 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та виділу (поділу) в натурі - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 800000000:90:021:0103 площею 0,0762 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та на житловий будинок загальною площею 256,4 кв.м., житловою площею 94,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що входять до складу домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 0,0762 га (кадастровий номер: 800000000:90:021:0103) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , приватний будинок);

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Суддя О.В. Якусик