С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 6/760/542/23
У Х В А Л А

І . Вступна частина

09 жовтня 2023 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду заяву боржника ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

ІІ. Описова частина

17 серпня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування обмеження у його праві виїзду за кордон, яке було застосоване до нього ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.07.2016 на підставі подання державного виконавця Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, в межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1 до повного виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з нього заборгованості на користь ОСОБА_2 .

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що чинність протягом тривалого часу вказаного обмеження надмірно порушує його конституційні права на пересування.

Боржник вказує, що вказану ухвалу від 28.07.2016 обгрунтовано наявністю фактів ухилення його від виконання своїх зобов`язань. Проте на даний час, як зазначає ОСОБА_1 , будь-яких підстав вважати, що він навмисно ухиляється від виконання судового рішення.

Навпаки, Боржник зазначає, що державним виконавцем були виявлені належні йому земельні ділянки, на які можливо звернути стягнення в порядку виконання рішення. ОСОБА_1 зазначає, що реалізація земельних ділянок через електронні торги «СЕТАМ» тричі не відбулася через відсутність покупців, а тому виконавець мав запропонувати Стягувачу залишити їх за собою, проте не зробив цього.

Крім того, як зазначає Боржник, 07 березня 2023 року державний виконавець повернула стягувачу виконавчі листи за зведеним виконавчим провадженням, а тому виконавчі провадження на сьогодні закриті. Вказане додатково свідчить про необхідність скасування заходів забезпечення виконавчого провадження, у вигляді обмеження у прав виїзду за межі України.

Боржник та його представник у судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Стягувач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви Боржника. Стверджував, що ОСОБА_1 досі не сплатив жодної копійки в порядку погашення заборгованості. Жодної дії, спрямованої на виконання рішення, з часу розгляду судом попередньої аналогічної заяви ОСОБА_1 ним не вчинено. Знову пояснив, що земельні ділянки, про які зазначає боржник, не виділені в натурі, вони не мають такої цінності, про яку йдеться у висновках з їх оцінки, що підтверджується відсутністю покупців на електронних торгах. В той же час, як стверджує Стягувач, інше майно, яке ОСОБА_1 мав у власності, він відчужив на користь близьких родичів і таким чином ухилився від виконання своїх зобов`язань. Наразі, як зазначає Стягувач, він не відмовився від примусового виконання рішення, має намір повторно пред`явити виконавчі листи до виконання.

ІІІ. Мотивувальна частина

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві перебувало зведене виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №760/21201/15 (2/760/500/16) від 04.05.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 28.03.2013 року в сумі 1083792,00 грн., процентів в сумі 468034,84 грн. та 3% річних в сумі 89791,42 грн. та судового збору в сумі 6090 грн.; виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва №760/21203/15 (2/760/1106/16) від 16.05.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, процентами за користування позикою та штрафних санкції у вигляді 3% річних в розмірі 1732406,25 грн. та судового збору в розмірі 6 090 грн.

В межах вказаного зведеного провадження державний виконавець звернувся до суду з поданням про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, і ухвалою від 28.07.2016 зазначене подання було задоволене.

В червні 2020 року ОСОБА_1 вже звертався до суду із заявою про скасування вказаного обмеження, і ухвалою від 12 грудня 2020 року у її задоволенні було відмовлено. Зазначена ухвала залишена Київським апеляційним судом без змін.

В подальшому, постановами державного виконавця від 07.03.2023 зазначені вище виконавчі листи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 були повернуті Стягувачу за його заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не є підставою для скасування заходів забезпечення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Оцінюючи обгрунтованість заяви ОСОБА_1 про скасування обмеження у праві виїзду за кордон суд в першу чергу звертає увагу на те, що його зобов`язання перед ОСОБА_2 за виконавчими листами залишаються невиконаними в повному обсязі.

Заявником не надано жодних доказів про вчинення ним будь-яких дій спрямованих на реальне виконання рішення суду, що на переконання суду являється винною бездіяльністю, яка вправі бути охарактеризована як його ухилення від виконання рішення суду.

Крім того, Боржником не зазначено будь-яких суттєвих обставин, які б свідчили про істотність інтересів боржника у залишені меж України на певний період, зокрема: необхідність лікування, відвідування родичів за кордоном, участь у міжнародних заходах тощо. ОСОБА_1 , відтак, не потурбувався про виконання вимоги ч. 5 ст. 441 ЦПК України в частині належної вмотивованості клопотання.

З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для скасування обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження», 286-288 ЦПК України суд ухвалив:

1.У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого згідно з ухвалою суду від 28 липня 2016 року відмовити.

2.Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Суддя: