Ухвала

19 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 345/316/22

провадження № 61-12815ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу адвоката Підлуського Василя Дмитровича як представника ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Калуської міської ради, Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Локатир Марії Василівни, треті особи: Калуська районна рада, Калуська районна державна адміністрація, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом і державної реєстрації права власності недійсними, визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2023 року адвокат Підлуський В. Д. як представника ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 липня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2023 року поновлено адвокату Підлуському В. Д. як представнику ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2023 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 19 липня 2023 року. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; надати документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги за дві немайнові вимоги в розмірі 3 969,60 грн; надати докази вартості домоволодіння в АДРЕСА_1 (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна) та за подання касаційної скарги за вимогу майнового характеру, сплатити судовий збір, розмір якого необхідно самостійно розрахувати, виходячи із вартості спірного майна, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

22 вересня 2023 року на виконання вимог ухвали суду адвокат Підлуський В. Д. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3 969,60 грн. А також, подав заяву, в якій просив продовжити строк для усунення інших недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2023 року продовжено адвокату Підлуському В. Д. як представнику ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 29 серпня 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

12 жовтня 2023 року на виконання вимог вказаної ухвали адвокат Підлуський В. Д. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 147,20 грн та нову редакцію касаційної скарги, в якій як на підставу касаційного оскарження судових рішень зазначає пункт 8 частини першої статті 411 ЦПК України - суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; пункти 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України - суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Касаційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, посилання у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (суд не дослідив зібрані у справі докази) має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на пункт 1, 2 або 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, посилання адвоката Підлуського В. Д. як представника ОСОБА_1 в касаційній скарзі на те, що суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) за відсутності обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Ураховуючи те, що адвокатом Підлуським В. Д. як представником ОСОБА_1 не виконала вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, тому згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Підлуського Василя Дмитровича як представника ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 липня 2023 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев