Справа № 444/3636/23
Провадження № 2-з/444/3/2023
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову до пред`явлення позову до суду

12 жовтня 2023 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Лопушанського Ігоря Богдановича про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ :

11 жовтня 2023 року до Жовківського районного суду Львівської області надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Лопушанського Ігоря Богдановича про забезпечення позову до подання позовної заяви. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, який проживає за межами України. ОСОБА_1 на праві приватної власності належать в Україні такі об`єкти нерухомості: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227); земельна ділянка з кадастровим номером :01:016:0014 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227); комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060). Наприкінці вересня цього року ОСОБА_1 дізнався, що належні йому житловий будинок по АДРЕСА_1 та нежитлова будівля по АДРЕСА_2 виставлені на продаж на вебсайті OLX. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказане вище майно набув 08.09.2023 року ОСОБА_3 . Підставою для реєстрації за ним права власності слугували такі документи: постанова від 06.09.2023 про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу, винесена у виконавчому провадженні № 72259648 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зубко С.В.; акт від 06.09.2023 про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу, складений у виконавчому провадженні № 72259648 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зубко С. В.

Згідно із виконавчим провадженням № 72259648, таке відкрито на виконання виконавчого листа № 824/82/23, виданого 03.07.2023 Київським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 03.02.2011 в розмірі 1035361 доларів США та штрафних санкцій за прострочення виконання договору позики від 03.02.2011 в розмірі 110000 доларів США.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду у справі № 824/82/23 від 26.06.2023 видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Заявник зазначає, що ОСОБА_3 шляхом шахрайства заволодів нерухомим майном ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, Відділом поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000423.

Окрім того, відчуження спірного майна на користь ОСОБА_3 проведено всупереч мораторію, запровадженому постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022.

Представник в заяві стверджує, що передача державним виконавцем Мацаренку О.В. (стягувану) нереалізованого на прилюдних торгах нерухомого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем: у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу (відчуження) майна ОСОБА_3 є незаконними, та такими, що суперечать мораторію, запровадженому постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022. Відтак, державна реєстрація права власності на спірне майно за ОСОБА_3 , проведена на підставі вказаних документів, підлягає скасуванню.

Враховуючи викладені вище обставини, заявник має намір звернутися до суду з позовною заявою про відновлення його права власності на спірне майно.

Вочевидь, ймовірність відчуження об`єктів спірного нерухомого майна на користь інших осіб, що не є учасниками цієї справи може зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь позивача, адже відсутність арешту на спірне нерухоме майна може призвести до постійної зміни їх власників, що в решті призведе до невиконання судового рішення по справі

Якщо до закінчення розгляду цієї справи будуть здійснені нові реєстраційні дії щодо нерухомого майна, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що суперечить меті звернення за судовим захистом.

Заявник зазначає, що цілком співмірним, виправданим та потрібним є саме застосування заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно. Незастосування таких заходів можуть, з урахуванням обставин справи, призвести до більш обтяжливих та негативних наслідків саме для позивача, аніж для відповідачів у справі.

Водночас, вжиття таких заходів забезпечення позову не обмежуватиме прав ОСОБА_3 у користуванні спірним майном, а відтак у зустрічному забезпеченні немає необхідності.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду та подані до заяви матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дати надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження нерухомого майна, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як встановлено з поданої заяви про забезпечення позову така не містить доказів, і такі не подані суду, на підтвердження існування обставин, які унеможливлять виконання рішення суду, в разі не вжиття, вказаного в заяві виду забезпечення позову.

Зокрема, заява не містить обґрунтування ризиків здійснення відповідачем будь-яких дій направлених на відчуження майна, а тому наведені заявником підстави забезпечення позову є лише припущенням, оскільки жодних доказів наміру ОСОБА_3 відчужити майно суду не подано.

Крім того, в заяві про забезпечення позову не зазначено вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт, що також унеможливлює встановити співмірність такого заходу забезпечення позову ціні позову.

З урахуванням сукупності вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-153, 259-260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Лопушанського Ігоря Богдановича про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 12.10.2023 року.

Суддя Олещук М. М.