ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 641/183/23
Номер провадження 22-ц/818/1259/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2023 року в складі судді Чайка І.В. у справі № 641/183/23 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») звернулось до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позов обґрунтовано тим, що 19 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № від 19 січня 2022 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 165 690, 72 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% на рік від суми боргу за договором та 2,49 % щомісяця від суми кредиту строком на 36 місяців.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором кредитодавець виконав своєчасно та повністю, надавши ОСОБА_1 обумовлені договором кошти за договором.

01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань № ТАСЦФР-10-2016 року, відповідно до умов Банк набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 19 січня 2022 року з усіма наступними додатками та змінами.

Відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 29 листопада 2022 року заборгованість за Кредитним договором № від 04 квітня 2019 року становить 207 842, 47 грн, а саме заборгованість по тілу кредиту - 165 690,72 грн, заборгованість по річним процентам 1,82грн, заборгованість по щомісячним процентам - 42 149,93 грн.

Посилаючись на вказані обставини, АТ «Таскомбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № від 19 січні 2022 року в розмірі 207 842, 47 грн.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 подав відзив, в якому позов просив залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що неналежне виконання умов договору обумовлено форс-мажорними обставинами. Він працевлаштований у ТОВ «Антей», проте після початку збройної агресії російської федерації проти України 24 лютого 2022 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, про що повідомив АТ «Таксомбанк». З квітня 2022 року він є внутрішньо переміщеною особою, проте АТ «Таксомбанк» не запропоновано реструктуризацію кредиту, хоча банку було відомо про його майнове становище. Він не відмовлявся від сплати кредиту та повідомив представника АТ «Таксомбанк» про те, що після отримування доходів стане сплачувати ту суму, яку зможе відповідно до свого доходу та доходу своєї сім`ї.

У листопаді 2022 року він отримав Повідомлення вимогу від АТ «Таксомбанк» про сплату повної суми боргу з процентами.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України фінансовий стан його сім`ї значно погіршився, його дружина також втратила можливість працювати і була вимушена подати заяву щодо банкрутства фізичної особи підприємця до Господарського суду Харківської області. У вересні 2022 року він почав працювати на 1/2 ставки та почав щомісячно сплачувати кошти за кредитним договором № від 19 січня 2022 року. Стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором погіршить його матеріальний стан та стан його сім`ї до повної неможливості сплачувати цей кредит в умовах військового стану в країні.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2023 року по зов АТ «Таскомбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 19 січня 2022 року, укладеним між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 в розмірі 207 842, 47 грн., та судовий збір в розмірі 3 118,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем належним чином не виконано умови кредитного договору, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просив рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що введення воєнного стану внаслідок збройної агресії росіії поти України є форс-мажорною обставин, що підтверджується рішення Торгово-промислової палати України щодо спрощення процедури засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 28 лютого 2022 року.

Судом першої інстанції не враховано, що після 24 лютого 2022 року його матеріальний стан значно погіршився та сукупний середньомісячний доход його сім`ї складає 9777 грн на три особи враховуючи соціальну допомогу ВПО.

На протязі трьох років він кредитувався у вказаній кредитній компанії, усі вимоги кредитних договорів сплачувались ним завчасно та з переплатою.

АТ «Таскомбанк» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт1 частини 1 статті 374ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що19 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № від 19 січня 2022 року, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 165 690, 72 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% на рік від суми боргу за договором та 2,49 % щомісяця від суми кредиту, строком на 36 місяців (а. с. 6-7).

21 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 01/09/21, відповідно до якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнюється ціни договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальника шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників(а.с. 13-17).

20 січня 2022 року відповідно до Реєстру прав вимоги АТ «Таскомбанк» на підставі вищевказаного договору про відступлення права вимог набув право вимоги за кредитним договором № від 19 січня 2022 року, з усіма наступними додатками та змінами до ОСОБА_1 (а. с. 18).

Станом на 29 листопада 2022 року за вказаним кредитним договором обліковується заборгованість у розмірі 207 842, 47 грн, з яких тіло кредиту - 165 690,72 грн, річні проценти 1,82 грн, щомісячні проценти 42149,93 грн.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Зважаючи, що відповідачем належним чином не виконано умови кредитного договору, заборгованість у повному обсязі не погашено, її розмір не спростовано, свого контр розрахунку заборгованості не надано, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність підстав для стягнення боргу у зв`язку з форс мажорними обставинами, а саме військовою агресією росїї проти України, то суд виходить з такого.

У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому позивач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі №910/8580/22.

Також, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21 викладено висновок, що саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору».

Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів неможливості своєчасного виконання зобов`язання внаслідок обставин непереборної сили. Сам по собі факт збройної агресії росії проти України не є підставою для звільнення від обов`язків зі сплати кредитних коштів.

Довідка про доходи, видана ТОВ «Антей», не є безумовною підставою вважати, що відповідач перебував у скрутному матеріальному становищі, що унеможливлювало сплату щомісячних платежів. Отримання виплат, призначених для внутрішньо перемащених осіб, також не свідчить про скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 . Доказів відсутності інших джерел доходу та відсутності можливості належним чином виконати зобов`язання матеріали справи не містять.

Відкриття провадження 27 грудня 2022 року Господарським судом Харківської області у справі про визнання неплатоспроможним Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬВІС ТЕРМО», директором якого була ОСОБА_2 та 30 березня 2023 року щодо фізичної особи підприємця ОСОБА_2 також не спростовує вимог Банку, оскільки у вказаних провадження рішення про визнання банкрутом не ухвалювалось та обставини виникнення боргів не досліджувалось. Також, неможливість виконання зобов`язань його дружиною не є беззаперечним доказом скрутного матеріального стану особисто відповідача та неможливість виконання ним зобов`язань.

Крім того, належних доказів, що відповідач звертався до банківської установи для реструктуризації боргу та повідомлення про неможливість виконання зобов`язань також відсутні.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Також, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 910/23042/16 зазначено, що проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та є складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом».

Банком пред`явлено вимоги щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, що були обумовлені договором. Вимог щодо стягнення штрафів та пені позовна заява не містить, а тому підстав для відмови у позові у зв`язку з положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»" не вбачається.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина