печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі - Самарській А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу 757/61554/21-ц за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-,d81yCoppUllcm

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Так, позивач обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що 10 серпня 2021 року приблизно о 19 год. 10 хв. в смт Чабани по вул. Яблунева, водій автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

За результатами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро, який знаходиться за адресою https://policy-web.mtsbu.ua/, встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант». Поліс № AP7490864, станом на 10 серпня 2021 року був діючим.

Видача полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору.

Проте, на момент звернення з цією позовною заявою до суду, ТДВ СК «Альфа Гарант» не вчинено дій, направлених на виплату потерпілому страхового відшкодування, незважаючи на відсутність випадків, передбачених ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», коли шкода не відшкодовується.

Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому було спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих (матеріальна шкода), становить 200 тисяч гривень на одного потерпілого.

Матеріальна шкода виразилася у понесених позивачем витратах на лікування у закладі охорони здоров'я та придбання лікарських засобів, що підтверджуються відповідними розрахунковими документами.

Моральна шкода, яка була заподіяна потерпілому, виразилася у його глибоких душевних та моральних стражданнях.

В результаті постійного ментального та фізичного страждання, викликаного отриманими тілесними ушкодження, ОСОБА_1, будучи малолітньою, а до моменту дорожньо-транспортної пригоди, здоровою, активною особою, не може позбутися нав'язливих думок про те, що він з такою тяжкістю виконує елементарні, базові дії, пов'язані із ходінням.

З врахуванням зазначеного та заяви про збільшення позовних вимог, представник малолітнонього ОСОБА_1 просить суд:

Стягнути з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1, законним представником якого є ОСОБА_2,:

- страхове відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням, в розмірі 86 413,11 (вісімдесят шість тисяч чотириста тринадцять) гривень 11 копійок,

- 10 000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, законним представником якого є ОСОБА_2, 190 000 (сто дев'яносто тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути солідарно з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) грн.

04.07.2022 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

08.12.2022 представником страхової компанії було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що страхова компанія не є винною особою та до її діяльності застосуються спеціальні норми.

Зазначено, що обсяг відповідальності страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обмежений нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Кримінальне провадження № 0001401, не закінчене та вину ОСОБА_3 не встановлено, а тому, оскільки не доведена винна водія, то підстав для відшкодування немає.

Факт того що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.08.2021 року настала цивільно-правова відповідальність страхувальника ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно вимог чинного законодавства України, не доведено, оскільки відсутній вирок в кримінальній справі.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Окрім цього, вказує, що позивач не надав суду довідки про те, яку кількість коштів на його утримання та лікування витратив медичний заклад, в якому він лікувався, не надав листків лікарських призначень стаціонарного лікування, в яких зазначається кількість призначених препаратів використаних для його лікування, наприклад скільки днів він повинен приймати той чи інший лікарський засіб тощо.

Після аналізу документів, наданих позивачем, та порівняння виписки, епікризу та копій результатів обстежень з рахунками та чеками (дані внесені до таблиці, яка додається), було встановлено, що обґрунтованою сумою є 48 271,80 грн., оскільки інші витрати на лікування не підтверджені відповідними лікарськими призначеннями.

Позивач повинен надати по кожному медичному засобу або проведеній лікарський процедурі (обстеження), документальне підтвердження закладу охорони здоров'я щодо необхідності його придбання/здійснення.

Представник відповідача вказав, що відповідно до положень ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Оскільки, позивачем наразі підтверджено лише 48 271,80 грн., пов'язаних з лікуванням від наслідків ДТП, що мала місце 10.08.2021 року, то відповідно розмір моральної шкоди (5%) становитиме 2413,56 грн., в разі визнання страхувальника ТДВ СК «Альфа-Гарант» винним в настанні ДТП та набрання вироком у кримінальному провадження законної сили та виконання ним обов'язків визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

25.01.2023 представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначено, що за час перебування справи в суді за медичними показаннями ОСОБА_1, проведено ще одне оперативне втручання, а саме 01.12.2022 року було здійснено видалення фіксаторів з лівої гомілки та видалення фіксаторів з лівого стегна. У зв'язку з чим збільшився розмір шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

28.04.2023 представником страхової компанії було подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.08.2021 року настала цивільно-правова відповідальність страхувальника ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно вимог чинного законодавства України, ще не доведена, оскільки відсутній вирок в кримінальній справі.

Представник вказав, що після аналізу документів, наданих позивачем та порівняння виписки, епікризу та копій результатів обстежень з рахунками та чеками, було встановлено, що обґрунтованою сумою є 65 649,89 грн.

Відтак, оскільки позивачем наразі підтверджено лише 65649,89 грн., то відповідно розмір моральної шкоди (5%) становитиме суму у розмірі 3 282,49 грн.

З врахуванням зазначеного, представник страхової компанії просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання з'явилась, подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує, на фіксуванні технічними засобами не наполягає. Окрім цього, долучила копію постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2021 та документи на підтвердження витрат на правовоу допомогу.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення інформації про розгляд справи на офіційному сайті суду.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_3 не подав жодних документів на спростування доводів позивача.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановивши зазначені обставини, дійшов до наступних висновків.

Так, з позовної заяви вбачається, що 10 серпня 2021 року приблизно о 19 год. 10 хв. в смт. Чабани по вул. Яблунева, водій автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого (медична карта № 123754/104688/220), складеної Київською обласною лікарнею, ОСОБА_1. було госпіталізовано 10 серпня 2021 року з діагнозом «Перелом с/3 лівого стегна, перелом с/3 лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків» (а.с. 18-21).

Згідно з медичним висновком № 513 від 19 жовтня 2021 року у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, наявне захворювання (патологічий стан): «Консолідуючий перелом лівого стегна, консолідуючий перелом лівої гомілкової кістки» (а.с. 22).

За фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю малолітнього ОСОБА_1. та ОСОБА_3, 11 серпня 2021 року слідчим відділом Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області розпочато кримінальне провадження №0001401 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке постановою слідчого від 30.09.2021 було закрито.

За результатами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро, який знаходиться за адресою https://policy-web.mtsbu.ua/, встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант». Поліс № AP7490864, станом на 10 серпня 2021 року був діючим.

Автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 користувався на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

Внаслідок ДТП малолітньому ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді «Перелому с/3 лівого стегна, перелому с/3 лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків».

Так, представник позивача вказує, що у зв'язку з настанням страхового випадку, позивач звернувся з заявою про страхове відшкодування до ТДВ СК «Альфа Гарант».

Проте, на момент звернення з цією позовною заявою до суду, ТДВ СК «Альфа Гарант» не вчинено дій, направлених на виплату потерпілому страхового відшкодування, незважаючи на відсутність випадків, передбачених ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», коли шкода не відшкодовується.

Бездіяльність страховика, яка виразилася у невиплаті потерпілому страхового відшкодування, не узгоджуються з постановою Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц.

Звернення потерпілого до суду з заявою про відшкодування до моменту ухвалення вироку щодо особи, з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, не є передчасним, оскільки, суд, розглядаючи згадану заяву потерпілого, вирішує питання про розмір відшкодування, а не встановлює вину особи.

Така позиція знайшла своє підтвердження у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 759/6119/16-ц.

Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому було спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Матеріальна шкода виразилася у понесених позивачем витратах на лікування у закладі охорони здоров'я та придбання лікарських засобів. Моральна шкода, яка була заподіяна потерпілому, виразилася у його глибоких душевних та моральних стражданнях.

В результаті постійного ментального та фізичного страждання, викликаного отриманими тілесними ушкодження, ОСОБА_1, будучи малолітньою, а до моменту дорожньо-транспортної пригоди, здоровою, активною особою, не може позбутися нав'язливих думок про те, що він з такою тяжкістю виконує елементарні, базові дії, пов'язані із ходінням.

Потерпілий втратив душевний спокій та впевненість. Під час сну, потерпілий може раптово прокинутися і почати плакати. Момент зіткнення з автомобілем все ще час від часу з'являється в уяві ОСОБА_1. Він постійно хвилюється, що небезпека для його життя нікуди не поділася. Вказані негативні явища відобразилися на його настрої і, як наслідок, на відношенні до оточуючих, в тому числі і рідних для нього людей.

Після дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий переніс психоемоційний стрес. Наслідок цього - його пригнічений стан, нервове відношення до оточуючого світу.

Нанесені ОСОБА_1 тілесні ушкодження призвели до нових факторів, які стали джерелом негативних емоцій і переживань, вплинули на реалізацію його життєвих намірів.

Враховуючи викладене вище, розмір, понесених душевних страждань потерпілим, позивач оцінює в розмірі 200 000, 00 гривень.

З 200 000,00 грн, оціненої моральної шкоди, 10 000 грн (5% від 200 000 грн - розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілого) підлягає сплаті ТДВ СК «Альфа Гарант».

Різниця між фактичним розміром моральної шкоди (200 000,00 грн.) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням - 10 000,00 грн.) у розмірі 190 000,00 грн, підлягає сплаті ОСОБА_3

Оцінений розмір моральної шкоди враховує в себе усі страждання, які потерпілому довелося перенести, зокрема: фізичний біль, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральних страждань, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведене, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Отже, відсутність вини водія транспортного засобу, закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє його та страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Відтак, суд вважає, що завдання шкоди малолітньому ОСОБА_1 є наявною та підтверджується медичними висновками, а тому вина заподіювача шкоди не вимагається.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 року, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП; договірне зобов`язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, ч. 3 цієї ж статті зазначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, на підтвердження витрат на лікування представником позивача долучено квитанцію від 01.10.2021 на суму 272,08 грн. (а.с.26), видаткову накладну від 11.08.2021 на суму 4 813,00 грн. (а.с. 27), видаткову накладну від 16.08.2021 на суму 1700,00 грн. (а.с. 28), копію квитанції від 17.08.2021 на суму 47400 грн. (а.с.29), квитанція від 10.08.2021 на суму 600,99 грн. (а.с.30). Копії квитанцій від 10.08.2021, 11.08.2021, 12.08.2021,13.08.2021, 14.08.2021, 15.08.2021, 16.08.2021, 17.08.2021, 18.08.2021, 19.08.2021, 20.08.2021,21.08.2021, 23.08.2021, 25.08.2021, 26.08.2021, 06.09.2021 на загальну суму 30 196,67 грн. (а.с.31-38).

Також, до заяви про збільшення позовних вимог, представником позивача долучено рахунок на оплату №121550 на суму 1194,19 грн.; виписка з історії хвороби стаціонарного хворого від 07.12.2022 р.; видаткова накладна №4454 від 1.12.2022 року на суму 16 100 грн.; квитанція №39618626 на суму 16 100 грн. від 02.12.2022 р.; квитанція №39618627 на суму 161,00 грн. від 02.12.2022 р.; чек "12712 від 03.12.2022 р на суму 687,00 грн.; чек №54970 від 01.12.2022 р. на суму 128,40 грн.; квитанція від 25.11.2022 р. на суму 1460,47 грн.; чек №12555 на суму 340,00 грн. від 01.12.2022 р. (а.с.86-91).

Відтак, суд вважає, що стороною позивача доведено витрати на його лікування та завдання шкоди. Разом з цим, суд погоджується з доводами та аналізом витрат представника страхової компанії зазначеного у відзиві на заяву про збільшення позовних вимог, та те, що належні витрати на лікування підтверджується не всім обсягом наданих документів та, які можуть прямо не відноситись до таких. З врахування зазначеного, на думку суду, підтвердженою суму витрат є сума у розмірі 65 649,89 грн., яка підлягає стягненню зі страхової компанії.

Таким чином, оскільки суд визначився з сумою витрат у розмірі 65 649,89 грн., то беручи до уваги висновки постанови Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 204/446/17: «питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з якою, моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю».

З врахуванням зазначеного зі страхової компанії підлягає відшкодуванню на користь позивача моральна шкода у розмірі 3 282,49 грн.

Також, варто вказати, що за змістом статей 1166, 1187 ЦК України в разі завдання джерелом підвищеної небезпеки шкоди смертю фізичної особи такі дії визнаються неправомірними за винятком двох випадків: 1) коли шкоди було завдано внаслідок непереборної сили; 2) коли шкоди було завдано внаслідок умислу потерпілого.

При цьому наявність зазначених обставин має довести володілець джерела підвищеної небезпеки або особа, відповідальна за нього, чого у даній справі зроблено не було.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 5 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 2 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18) та інших.

Крім того, за правилами ст.23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1ст. 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмірі відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічнихтощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

Враховуючи наведене, характер та обсяг фізичних і душевних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок з дорожньо-транспортної пригоди, виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню та стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача становить 20 000,00 грн.

Відтак, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому шкода завдана позивачу підлягає відшкодуванню, а тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з підстав зазначених вище.

Згідно ст.141 ЦПК України з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Згідно ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Так, позивачем, на підтвердження понесених витрат, надано суду договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, розрахунок витрат на правову допомогу , копію прибуткового касового ордеру на 50 000,00 грн.

Відтак, суд вважає, що підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 35 000,00 грн., оскільки витрати на стадії досудового розслідування та участь в слідчих діях, не відносяться до витрат в рамках даної цивільної справи.

Таким чином, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачів.

З ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 24 153 грн.50 коп.

З ОСОБА_3» на користь позивача стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 10 846 грн. 50 коп.

Керуючись Законами України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та «Про страхування», ст.ст. 11, 23, 526, 610, 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 280, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,d81yCoppUllcm

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- Гарант» на користь ОСОБА_1, законним представником якого є ОСОБА_2., страхове відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням, в розмірі 65 649 (шістдесять п'ять тисяч шістсот сорок дев'ять) гривень 89 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа_Гарант» на користь ОСОБА_1, законним представником якого є ОСОБА_2, страхове відшкодування у вигляді моральної шкоди, в розмірі 3 282 (три тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, законним представником якого є ОСОБА_2, моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.d81yCoppUllcm

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- Гарант» на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесять три) грн. 60 коп.d81yCoppUllcm

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесять три) грн. 60 коп.d81yCoppUllcm

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- Гарант» на користь ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 витрати на правовому допомогу у розмірі 24 153 (двадцять чотири тисячі сто п'ятдесят три) грн. 50 коп.d81yCoppUllcm

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 витрати на правовому допомогу у розмірі 10 846 (десять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 50 коп.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, законним представником якого є ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1, РНКОПП: НОМЕР_3, номер засобу зв'язку: НОМЕР_4.d81yCoppUllcmd81yCoppUllcmd81yCoppUllcm

Відповідачі:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», адреса: бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133, поштова адреса: вул. Г. Тороповського,14, м. Київ, 02100,, номер засобу зв'язку: +38(044)-591-63-20, 591-63-22, адреса електронної пошти: 81yCoppUllcm

ОСОБА_3, адреса: АДРЕСА_2, номер засобу зв'язку: НОМЕР_5.d81yCoppUllcm

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду, розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Печерський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня при проголошенні рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.09.2023.

Суддя Т.Г. Ільєва