КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/8142/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушіній І.В.

за участю: представника позивача - адвоката Паламарчук Н.В.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року, постановлену під головуванням судді Дніпровського районного суду міста Києва Яровенко Н.О.,

у цивільній справі №755/18506/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що 20 жовтня 2021 року він звернувся до суду із даною позовною заявою. Внаслідок збройної агресії російської федерації, з 29 квітня 2022 року він був призваний на службу до лав ЗСУ. Протягом тривалого часу у нього не було інформації щодо стану розгляду справи через перебування в лавах ЗСУ, в тому числі, безпосередньо у зоні бойових дій. Представник позивача - адвокат Гученко П.Ф., також перебуває у лавах ЗСУ, а тому не міг брати участі у розгляді справи. Таким чином, унаслідок незалежних від позивача обставин, останній був позбавлений можливості захистити свої права в суді.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Відповідач заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Частинами 1-2 ст. 211 ЦПК України визначено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з ч.ч. 1-2, 5 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з повторної неявки належним чином повідомлених позивача та його представника в судове засідання та відсутності клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Однак, погодитися з вказаним висновком суду в повній мірі не можливо, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що дана справа перебуває на розгляді Дніпровського районного суду міста Києва з листопада 2021 року.

Позивач та його представник неодноразово брали участь у розгляді справи, що підтверджується протоколами судових засідань від 11 січня 2022 року, 07 лютого 2022 року, 19 травня 2022 року (т. І а.с. 60-61; т. І а.с. 80-81; т. І а.с. 91).

У судові засідання, що відбувалися після 19 травня 2022 року, а саме: 29 червня 2022 року; 20 липня 2022 року; 08 серпня 2022 року; 25 серпня 2022 року, позивач та його представник не з`являлися (т. І а.с. 98; т. І а.с. 245; т. ІІ а.с. 03; т. ІІ а.с. 08).

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, матеріали справи не містять.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що про судове засідання призначене на 20 липня 2022 року позивач повідомлявся шляхом направлення судової повістки повідомлення на поштову адресу, зазначену у позовній заяві: АДРЕСА_1 (т. І а.с. 100). Однак, доказів на підтвердження отримання ним судової повістки, матеріали справи не містять.

Про судові засідання призначені на 08 та 25 серпня 2023 року позивач повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. І а.с. 247; т. ІІ а.с. 01; т. ІІ а.с. 05-06).

Так, згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22) вказано, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в ЄСІТС. Разом з тим, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Верховний Суд у постанові від 20 квітня 2023 року у справі № 920/367/17 зазначив, що в умовах воєнного стану та за відсутності достатнього фінансування судів, надсилання судових рішень на електронну пошту, яка зазначена учасником процесу як власна електронна адреса, в поданих ним документах, є доцільним і спрямованим на досягнення мети, яка полягає у повідомленні учасника процесу про ухвалене судове рішення, з урахуванням відсутності фінансової можливості здійснити поштове направлення.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві та відповіді на відзив позивач зазначив адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В той же час, як вказує позивач у апеляційній скарзі, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, з 29 квітня 2022 року його було зараховано на службу до лав ЗСУ. Протягом тривалого часу у нього не було інформації щодо стану руху справи у суді, оскільки поштових повідомлень із суду він не отримував, а його адвокат також перебуває у лавах ЗСУ.

Зазначені обставини, підтверджуються долученими скаржником до апеляційної скарги витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 квітня 2022 року та довідкою військової частини НОМЕР_2 від 02 грудня 2022 року (т. ІІ а.с. 17, 18). При цьому, враховуючи поважність причин неподання вказаних доказів до суду першої інстанції, а саме, перебування скаржника у лавах ЗСУ, колегія суддів приймає вказані наказ та довідку в якості належних доказів та переглядає оскаржувану ухвалу з їх урахуванням.

У судовому засіданні представник позивача надала пояснення, зазначивши, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, позивача було зараховано на службу до лав ЗСУ, у зв`язку з чим, він був обмежений у засобах комунікації, а тому, йому не було відомо про судові засідання призначені на 20 липня, 08 та 25 серпня 2022 року.

Колегія суддів бере до уваги, що до 20 травня 2022 року позивач цікавився розглядом справи, приймав участь у підготовчих засіданнях, подавав процесуальні документи, проте, з незалежних від позивача причин - збройної агресії російської федерації, що стала наслідок зарахування його до лав ЗСУ, був обмежений у доступі до комунікацій, а жодних листів із суду, не отримував, у зв`язку з чим, направлення на адресу електронної пошти: судових повісток про призначення підготовчих засідань на 08 та 25 серпня 2023 року, не може вважатися належним повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Доказів на підтвердження отримання позивачем судової повістки про призначення підготовчого провадження на 20 липня 2022 року, яка направлялася судом на поштову адресу: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, а саме, відсутність доказів на підтвердження належного повідомлення позивача про судові засідання призначені на 20 липня, 08 та 25 серпня 2022 року, приписи п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, не підлягають застосуванню.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2023 року.

Суддя - доповідач:

Судді: