Справа № 162/430/23 Головуючий у 1 інстанції: Цибень О. В.
Провадження № 22-ц/802/980/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Трикош Н. І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_4 , на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 06 червня 2023 року звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_5 , у зв`язку із чим відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і надвірними спорудами у АДРЕСА_1 (раніше Любешівський р-н). Сестра та брат, відповідачі у справі, відмовились від належних їм часток у спадщині матері на її користь. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки здійснюючи догляд за спадковим майном, володіючи, користуючись ним, зберігаючи правовстановлюючі документи спадкодавця, сплачуючи комунальні платежі, вважала, що прийняла спадщину. Після звернення до нотаріуса їй було повідомлено, що вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Просила визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 07 листопада 2021 року терміном на один місяць з часу набрання рішенням законної сили.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, вважає його таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, оскільки матеріали справи свідчать про те, що відповідачі визнали позовні вимоги у повному обсязі у суді та письмово в нотаріально оформлених заявах про відмову від належної частки спадщини на її користь. Просить скасувати рішення суду Любешівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_1 до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 терміном на один місяць.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги. Відповідачі, які були належним чином повідомлені апеляційним судом про час та місце проведення судового засідання, не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, у зв`язку із цим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Місце проживання позивача зареєстроване з 16 вересня 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадкодавцю ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності належав жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою ОСОБА_5 постійно проживала до смерті.

Секретарем Великоглушанської сільської ради 16 серпня 2016 року посвідчено заповіт ОСОБА_5 , реєстровий № 143, відповідно до змісту якого остання заповіла усе належне їй майно своїй дочці ОСОБА_1 .

Згідно довідки № 145/01-16 від 24 травня 2023 року приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу Кузьміної І. М., ОСОБА_1 , не зверталася із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Інші спадкоємці, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 подали нотаріусу заяви про відмову від належних їм часток спадщини 22 травня 2023 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (постанова Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування.

Щодо строку на прийняття спадщини колегія суддів звертає увагу на те, що у зв`язку зі смертю спадкодавця ОСОБА_5 07 листопада 2021 року у цей день відбулось відкриття спадщини у розумінні ч. 1 ст. 1220 ЦК України. За правилами, встановленими ч. 1 ст. 1270 ЦК України, строк прийняття спадщини унаслідок смерті ОСОБА_5 тривав з 07 листопада 2021 року до 07 травня 2022 року.

На підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено правовий режим воєнного стану.

Пунктом третім постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у редакції від 06 березня 2022 року) було установлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Редакцією цієї постанови від 29 червня 2022 року, пункт третій набув нового змісту, відповідно до якого було установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Пункт третій постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року.

У зв`язку із цим, станом на 29 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 мала право подати заяву про прийняття спадщини у строк до 29 жовтня 2022 року, однак таким правом не скористалася.

Позивач не зазначила і не подала до суду жодних доказів, які б підтверджували поважність причин неподання нею заяви про прийняття спадщини у встановлений строк. Доказів необізнаності про спадкове майно чи неможливості подання заяви про прийняття спадщини відповідно до приписів статей 76-81 ЦПК України ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції позивач не надала. Неприйняття позивачем спадщини шляхом подачі заяви до нотаріуса у встановлений законом строк та звернення до суду з метою надання додаткового строку для прийняття спадщини після сплину одного року та семи місяців з моменту смерті спадкодавця свідчить про нехтування правом на прийняття спадщини.

Позивач знала про смерть спадкодавця та їй було відомо про наявність спадкового майна, складеного щодо неї заповіту, вона володіла правовстановлюючими документами на спадкове нерухоме майно, користувалась ним. Також, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, про що їй було відомо, та протягом установленого законом строку мала можливість подати заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Суд першої інстанції дав належну оцінку аргументам позивача та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказані підстави не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що визнання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовних вимог та відсутність їх оспорення є підставою для задоволення позову, у справі, що переглядається, на увагу не заслуговують.

Так, згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов: визнання їх усіма учасниками справи та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Визнання відповідачем ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не свідчить про абсолютну доведеність вимог позову із застосуванням ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки згідно з вимогами процесуального закону (статті 12, 81 ЦПК України), обов`язок доведення поважності причини пропуску строку на прийняття спадщини покладається виключно на позивача ОСОБА_1 . Крім того, інший відповідач у справі, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, до суду не подавав заяви про визнанням позовних вимог. Твердження представника позивача про те, що нотаріально посвідчені заяви відповідачів про відмову від належних їм часток у спадщині на користь ОСОБА_1 є підтвердження факту визнання ними позовних вимог є вільним трактуванням змісту ст. 206 ЦПК України, оскільки такі заяви подавались до нотаріального органу з метою відмови від належної їм частки у спадщині після смерті матері ОСОБА_5 . Заяви відповідачів про відмову від спадщини не мають правового значення, так як вони не були подані у встановлений цивільним законодавством строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Зважаючи на те, що позивачем не доведено поважність причини пропуску строку на прийняття спадщини після смерті матері, судом перевірено та встановлено факт пропуску такого строку, встановлено, що законних підстав для задоволення позовних вимог немає, у зв`язку із чим у задоволенні позову відмовлено обґрунтовано.

Висновок суду про те, що позивач ОСОБА_1 не є такою, що прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є передчасним, оскільки ця обставина не заявлена позивачем на обґрунтування її позовних вимог і позов не містить доводів у цій частині. Такий висновок не є підставою відмови у задоволенні позову, а тому на правильність рішення суду не впливає.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення. Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя

Судді