ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки житлового будинку в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2023 року позивач, через свого представника адвоката Дячук Н.В., звернулася до суду з позовом до відповідачів про виділ частки житлового будинку в натурі посилаючись на те, що на підставі Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2016 року їй належить на праві спільної часткової власності частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Інші частини житлового будинку належить на праві спільної часткової власності відповідачам. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0251 га з кадастровим номером :02:002:0578 (Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 02.10.2017 року). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 12.07.2016 року КП «Фастівське МБТІ» житловий будинок АДРЕСА_1 складається з трьох окремих (ізольованих) квартир і в користуванні позивача перебуває квартира АДРЕСА_2 , яка складається з кімнати площею 10,6 кв.м., кімнати площею 9,5 кв.м., кімнати площею 9,5 кв.м.

Після отримання у власність житлового будинку між сторонами, співвласниками будинку фактично було встановлено порядок користування житловим приміщенням, відповідно до якого позивачу виділена квартира АДРЕСА_2 , яка складається з кімнати площею 10,6 кв.м., кімнати площею 9,5 кв.м., кімнати площею 9,5 кв.м.

Між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , досягнуто згоди щодо закріплення встановленого порядку користування житловим будинком однак відсутність відповідача ОСОБА_4 , перешкоджає укладенню договору у нотаріуса, а тому позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В підготовчому судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та представник позивача просила надати час для врегулювання питання щодо розміру часток. В подальшому просила справу слухати у відсутність позивача та її відсутність, зменшені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , проти позову не заперечувала в подальшому надала заяву де просила справу слухати у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 , до суду не з`явився, будь-яких клопотань заяв не надав, про час слухання справи повідомлений вчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи судом встановлено, що за Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2016 року визнано за ОСОБА_1 , позивачем по справі, право власності на житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 331288093 від 05.05.2023 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві спільної часткової власності за ОСОБА_1 . Інші за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 02.10.2017 року земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0578 площею 0,0251 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить до комунальної власності. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розроблена на підставі рішення Фастівської міської ради ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності спільною частковою власністю.

Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини, цього майна у власність, учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Позивач з 2016 року проживає у вищевказаному будинку.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 від 12.07.2016 року складається з трьох окремих (ізольованих) квартир і в користуванні позивача перебувають квартира АДРЕСА_2 , яка складається з кухні 2-1 площею 10,6 кв.м, кімнати 2-2 площею 9,5 кв.м., кімнати 2-3 площею 9,5 кв.м. загальна площа 29,6 кв.м., житлова площа 19 кв.м.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі. доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В зв`язку з невідомим місцем перебування співвласника будинку ОСОБА_4 співвласники будинку не мають можливості укладання нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частки житлової будівлі, що є перешкодою для реалізації права власності за власним розсудом.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1., 2.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року № 55, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289 св 18.

Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у, натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються:

1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду;

2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

За змістом положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п?ята статті 319 ЦК України).

При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками та визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 та від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 4,12,13,81-83,141,237,265 ЦПК України, на підставі ст. 15,16,316-317, 319,358,364,367 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки житлового будинку в натурі задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ідент.номер: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 в натурі частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності, а саме приміщення згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлений КП Фастівське бюро технічної інвентаризації від 12.07.2016 року: кухня 2-1 площею 10,6 кв.м., кімнату 2-2 площею 9,5 кв.м., кімнату 2-3 площею 9,5 кв.м., загальною площею 29.6 кв.м., житловою площею 19 кв.м.

Припинити право спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що зареєстроване за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ідент.номер: НОМЕР_1 .

Виділити в користування ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0578 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей