Справа № 242/546/23
Провадження № 2/242/410/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про невиконання судового рішення та стягнення неустойки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про невиконання судового рішення та стягнення неустойки.

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07.12.2021 р. по справі № 242/3585/21 з відповідача було стягнуто 1030,68 коп. на його користь. Рішення набрало законної сили, але відповідачка суму, що була присуджена до стягнення, не сплатила.

Просив стягнути з відповідачки на свою корить неустойку (пеню) у розмірі 863709,84 грн. за невиконання судового рішення.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 28.04.2023 р. судом зроблено запит щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь отримано 31.08.2023 р.

Ухвалою від 31.08.2023 р. відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07.12.2021 р. по справі № 242/3585/21 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 стягнуті грошові кошти у сумі 1030,68 грн.

Відомостей про те, що позивач отримав виконавчий лист та звернувся до відділу ДВС із заявою про прийняття його до виконання матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано доказів в обгрунтування заявлених вимог, більш того, позиваем обрано неналежний спосіб захисту права,що є самостійною підставою для відмови в позові.

Враховуючи вищевикладене, наявним вбачається, що позовні вимоги не обгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При вирішенні спору у даній справі, суд, відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, керується принципами диспозитивності та змагальності, розглядає справу в межах заявлених вимог та встановлених в судовому засіданні фактичних обставин (доказів).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За загальним правилом, рішення суду виконують після набрання ним законної сили. Особа може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого документу, що видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Для виконання рішення суду потрібно отримати в суді виконавчий документ і звернутися до відповідної державної виконавчої служби або приватного виконавця протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили з заявою про відкриття виконавчого провадження та доданим до неї виконавчим документом. Вище зазначена заява разом з виконавчим документом може бути подана стягувачем як самостійно так і через представника, або засобами поштового зв`язку.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження, виконавцем здійснюються заходи примусового виконання рішень спрямовані на забезпечення фактичного виконання судового рішення.

Сторони виконавчого провадження мають право у десятиденний строк з дня, коли дізналися або повинні були дізнатися про порушення їх прав або свобод звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права чи свободи.

Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові.

При цьому суд з`ясовує: з яких саме правовідносин сторін виник спір; чи передбачено обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачено законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню, якщо суд, дотримуючись принципу стадійності захисту права, дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачено законом або договором та/або він є неефективним для захисту порушеного права в таких правовідносинах.

Суд має право відмовити в задоволенні позову лише через те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту. Відповідний висновок викладено в постанові КГС ВС від 7 квітня ц.р. у справі № 924/199/20 .

З огляду на наведене, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту. Обраний позивачем спосіб захисту не передбачено законом, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 15, 16, 19, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , про невиконання судового рішення та стягнення неустойки відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене та підписане 29.09.2023 р.

Судд В.Г.Черков