Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023

Справа № 331/6720/23

Провадження № 2-о/331/685/2023

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Фісун Н.В.

при секретарі: Петровій А.М.

розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасовій окупованій території України.

Заява обґрунтована тим, щоІНФОРМАЦІЯ_1 у Донецька Народна Республіка міська лікарня міста Макіївка акушерське відділення ГБ №6, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народила дитину ОСОБА_2 , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 383.

На час народження дитини заявниця не перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Заявниця не має іншої можливості отримати свідоцтво про народження дитини, наявне у неї медичне свідоцтво про народження видане органом на тимчасово окупованій території і не може бути використане органами реєстрації актів цивільного стану на території України.

Тому просить встановити факт народження громадянкою України - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , живонародженої дитини жіночої статі - ім`я дитини « ОСОБА_3 », по батькові дитини « ОСОБА_4 », прізвище дитини « ОСОБА_5 », яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження дитини Україна, Донецька обл., м. Макіївка.

Зазначити в актовому записі про народження дитини - ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження дитини Україна, м. Донецьк, наступну інформацію про батьків: матір`ю дитини зазначити: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України (зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 ), батька дитини зазначити: ОСОБА_6 , на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Заявник до суду не з`явилася, надала клопотання про розгляд заяви за її відсутності, на задоволенні заяви наполягає.

Представник заінтересованої особи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до положень ст. 317 ЦПК України(абзац 1 ч. 1, частин 3,4) заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

При цьому ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум "реєстрація народжень, смертей і шлюбів", виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17.

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації народження, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу.

Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.

Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України.

Місто Донецьк є тимчасово окупованою територією, а будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені там всупереч законодавству України, нелегітимні (Указ Президента України від 14.11.2014. №875/2014"Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях",Постанова ВРУ №254-VIII від 17.03.2015 "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", Закон України №1680-VII "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей",Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України").

Згідно з Указом Президента України від 07.02.2019 року №32/2019 міста Макіївка, Харцизьк Донецької області є тимчасово окупованою територією.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту, що міститься в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у Донецька Народна Республіка міська лікарня міста Макіївка акушерське відділення ГБ №6, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народила дитину ОСОБА_2 , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 383.

Враховуючи "намібійські винятки", суд бере до уваги лише свідоцтво про народження ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , видане органом окупаційної влади, в якому зазначено його матір`ю ОСОБА_1 .

Таким чином, досліджені судом докази підтверджують родинний зв`язок між заявником та дитиною, свідоцтво про народження якої не відповідає встановленому зразку в Україні.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд приймає зазначені докази як належні та допустимі.

Таким чином, оскільки законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини шляхом звернення до суду і заявницею доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, а в подальшому підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту народження дитини знайшла своє підтвердження під судового розгляду та підлягає задоволенню.

У зв`язку з тим, що станом на день народження дитини заявниця не перебувала у шлюбі, на підставі ст. 135 СК України запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч. 4ст. 317 ЦПК України,ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.12,81, 89, 263-265, 273, 293, 315, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням ст. ст. 144 Сімейного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року, суд, -

УХ В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , живонародженої дитини жіночої статі - ім`я дитини « ОСОБА_3 », по батькові дитини « ОСОБА_4 », прізвище дитини « ОСОБА_5 », яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження дитини Україна, Донецька область, м. Макіївка.

Зазначити в актовому записі про народження дитини - ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження дитини Україна, Донецька область, м. Макіївка, наступну інформацію про батьків:

-матір`ю дитини зазначити: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України (зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 ).

-батька дитини зазначити: ОСОБА_7 , на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 09 жовтня 2023 року.

Суддя: Н.В.Фісун