Провадження № 2/161/3280/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

25 липня 2023 року позивач через свого представника адвоката Савчук Г.Т. звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2008 року. В них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2018 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 22 листопада 2017 року і до досягнення повноліття.

Позивач вказує, що на теперішній час її витрати на дітей значно зросли, а у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки він мобілізований до Збройних Сил України та отримує стабільний високий заробіток. Наведені обставини зумовлюють її звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить збільшити розмір утримуваних з ОСОБА_2 аліментів та стягувати з аліменти на утримання дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу ( заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на місяць для дітей відповідного віку до досягнення повноліття.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2018 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 22 листопада 2017 року і до досягнення повноліття.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мала на увазі позивачка, пред`являючи позов.

Підставами позову слугували обставини, які, на думку позивача ОСОБА_1 , тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із відповідача (з твердої грошової суму на частку від доходу) збільшення розміру аліментів. Тобто, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст.182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд звертає увагу на норми Закону України «Про виконавче провадження», а саме на ст. 71, якою регламентовано порядок стягнення аліментів.

Відповідно до вимог даної статті виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Отже, в даному випадку визначений раніше позивачкою та стягнутий судом розмір аліментів підлягав індексації та збільшенню до розміру не меншого, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку самим державним виконавцем. Тому в даному випадку суд не вбачає підстав для висновку про порушення прав дітей.

Разом з тим, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Зазначена правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС по справі №712/6313/21 від 22.08.2022 року.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст.182 - 184, 192 СК України.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №372/2393/17.

Як вбачається із матеріалів справи, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що раніше визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі недостатній для задоволення потреб дітей, які подорослішали, та вказувала на покращення матеріального стану відповідача, як платника аліментів.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження зазначених нею доводів. Зокрема, позивач, в порушення вимог ст. 12 ЦПК України, не надала суду доказів матеріального стану платника аліментів, розміру його доходу. Натомість, лише покликалась на те, що обставини, які впливали на розмір аліментів на час їх присудження, змінився, матеріальне становище ОСОБА_2 на даний час покращилось у зв`язку з тим, що він призваний до лав ЗСУ.

Позивач вказувала, що відповідачу призначена грошова винагорода військовослужбовцям Збройних Сил України, яка виплачується щомісячно на період дії воєнного стану, тому це підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів на дітей. Таким чином, вона вважає, що внаслідок внесення змін до законодавства істотно змінилися обставини, які підлягають врахуванню судом при зміні розміру аліментів на дитину, у випадку якщо платником аліментів є військовослужбовець Збройних Сил України. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 статті 89 ЦПК України).

Проте всупереч зазначеним вимогам закону позивачка не надала суду будь-яких доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача, а також на підтвердження погіршення її матеріального стану.

З врахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що позивач не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності зміни матеріального становища відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей.

Керуючись 10, 12, 28, 77, 81, 263-265, 280-284, 288, 354, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення 01 листопада 2023 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк