ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4532/23
провадження № 2/753/3784/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 жовтня 2023 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М., за участю секретаря судового засідання Сірокваши К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

20.03.2023 АТ КБ «Приватбанк» (надалі - Банк) звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.03.2023 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Маркєлової В.М.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 03.03.2012. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний рахунок, видана кредитна картка. У подальшому кредитний ліміт збільшився 80 000,00 грн.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 23.02.2023 утворилась заборгованість у розмірі 101 499,90 грн, яка складається з: 85 620,68 грн - заборгованість за кредитом; 18 879,22 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Згідно відомостей, які містяться в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Києва», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 12.04.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 19.05.2023 об 11 год. 50 хв.; установив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

19.05.2023 відповідач подав клопотання про відкладення судового засідання з метою мирного врегулювання спору.

19.05.2023 суд задовольнив клопотання відповідача та відклав розгляд справи на 21.06.2023.

20.06.2023 відповідач подав клопотання про відкладення судового засідання.

21.06.2023 суд задовольнив клопотання відповідача та відклав розгляд справи на 11 год. 40 хв. 03.08.2023.

03.08.2023 відповідач подав клопотання про відкладення розгляд справи, просив долучити до справи платіжні інструкції на підтвердження часткової сплати заборгованості за кредитним договором.

03.08.2023 суд задовольнив клопотання відповідача та відклав розгляд справи на 11 год. 00 хв. 02.10.2023.

У судове засідання, призначене на 02.10.2023, представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи; подав клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи на підставі наявних письмових доказів, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

У судове засідання, призначене на 02.10.2023, відповідач на виклик суду повторно не з`явився причину неявки суду не повідомив, правом щодо подання відзиву на позовну заяву не скористався.

З урахування думки позивача, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, установив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно із витягом зі статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», а випискою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій.

03.03.2012 відповідач підписав анкету-заяву №б/н, у якій підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та банком кредитний договір. У анкеті-заяві вказав вид картки, яку просить надати платіжну картку «кредитка «Універсальна» (а.с.21).

Крім того, 29.10.2021 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено: тип кредитного продукту, ти кредиту; інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту (а.с.22-26).

Згідно з наданою довідкою про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 03.03.2012 відбувся старт карткового рахунку, 03.03.2012 встановлений кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн, який 23.01.2013 збільшений до 3 500,00 грн, 20.01.2016 збільшений до 13 500,00 грн, 21.01.2016 збільшений до 14 000,00 грн, 06.07.2017 збільшений до 16 000,00 грн, 13.10.2017 збільшений до 25 000,00 грн, 02.10.2018 збільшений до 50 000,00 грн, 29.10.2021 збільшений до 80 000,00 грн, 26.12.2022 зменшений до 26.12.2022 (а.с.19).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 03.03.2012 станом на 23.02.2023 має заборгованість 101 499,90 грн, яка складається з: 82 620,68 грн - заборгованість за кредитом; 18 879,22 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.9-18).

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 було надано чотири кредитні картки, 03.03.2012-10/15 тип картки «Карта Універсальна», 22.08.2013-11/16 тип картки «Карта Універсальна», 09.12.2016-07/20 тип картки «Карта Універсальна», 27.02.2019-10/22 тип картки «Карта Універсальна» (а.с.20).

Отже, 03.03.2012 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій зазначив тим картки, яку бажає отримати, а 29.10.2021 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено: тип кредитного продукту, ти кредиту; інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту.

Таким чином, між сторонами шляхом підписання анкети-заяви від 03.03.2012 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку укладено кредитний договір.

Суд дослідивши та оцінивши письмові докази дійшов висновку про задоволенню позову з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Із долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості за договором №б/н від 03.03.2012, виписки по рахунку за період з 03.03.2012 по 01.03.2023 встановлено, що відповідач отримував кошти з кредитної картки, однак не надавав своєчасно та в повному обсязі банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 23.02.2023 має заборгованість у розмірі 101 599,90 грн, яка складається з: 82 620,68 грн - заборгованість за кредитом; 18 879,22 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затверджена Постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 163 (далі - Інструкція), визначено, зокрема, порядок ініціювання та виконання платіжних операцій за рахунками користувачів платіжних послуг, які відкриті для надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку; обов`язкові реквізити платіжної інструкції, вимоги щодо їх заповнення.

У ІІ розділі Інструкції «Порядок виконання надавачами платіжних послуг кредитового переказу коштів» визначені вимоги оформлення платіжної інструкції, оформленої платником для здійснення кредитового переказу коштів.

Так, платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: дату складання і номер; унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; найменування надавача платіжних послуг платника; суму цифрами та словами; призначення платежу; підпис(и) платника; унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Крім того, правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції надавачем платіжних послуг платника із застосуванням технічних засобів платник засвідчує власноручним/електронним підписом (п. 37).

Відповідач на підтвердження часткової сплати заборгованості надав:

- платіжну інструкцію № 6 від 26.07.2023, призначення платежу «погашення боргу», сума «124,17 грн» (а.с.117);

- платіжну інструкцію № 5 від 26.07.2023, призначення платежу «погашення боргу», сума «3 600,00 грн» (а.с.118);

- платіжну інструкцію № 6 від 26.07.2023, призначення платежу «погашення боргу», сума боргу «124,17 грн» (а.с.119).

Суд зауважує, що у платіжних інструкціях відповідач мав вказати отримувачем грошових коштів «Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», код отримувача «14360570», рахунок отримувача « НОМЕР_1 ». Разом із тим, у наданих відповідачем платіжних інструкціях отримувачем вказаний « ОСОБА_1 », код отримувача « НОМЕР_2 », рахунок отримувача « НОМЕР_3 ».

Окрім того, у всіх цих платіжних інструкціях відповідач заповнив наступну графу: "дата складання", зазначивши 26 липня 2023 року. Однак всі інші графи, необхідні для підтвердження проведення факту оплати, зокрема, "дата валютування", тата та час отримання", тата та час прийняття до виконання", дата виконання", "підпис надавача платіжних послуг", є порожніми.

Отже, надані відповідачем платіжні інструкції № 6 від 26.07.2023, № 5 від 26.07.2023, № 6 від 26.07.2023 (а.с.117-119) не підтверджують здійснення ним часткової сплати заборгованості за кредитним договором б/н від 03.03.2012, оскільки відповідач, вказавши себе отримувачем грошових коштів у зазначених платіжних інструкціях, не міг здійснити перекази грошових коштів позивачу в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором б/н від 03.03.2012, а лише мав можливість здійснити грошовий переказ на інший належний йому рахунок, а саме на рахунок НОМЕР_3 . Окрім того, усі ці платіжні інструкції оформлені відповідачем, не містять обов`язкових реквізитів, передбачених Інструкцією «Порядок виконання надавачами платіжних послуг кредитового переказу коштів».

Позивач довів, що банк надав відповідачу кредитні кошти, встановив ліміт на картку, який змінювався у період користування кредитним коштами, відповідач здійснював певні операції з кредитними коштами (проводив перекази коштів через додаток Приват24, купував продукти, ліки, тощо), однак не надавав своєчасно та в повному обсязі банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором.

Позивач, звертаючись до суду з вимогами про стягнення заборгованості просив стягнути з відповідача, крім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Оскільки 03.03.2012 відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та правил надання послуг банку, вказано тип отриманої картки, паспорт споживчого кредиту від 29.10.2021, які містять погоджені сторонами умови кредитного договору, у тому числі процентну ставку та кредитний ліміт, згідно виписки по рахунку встановлено, що відповідачка користувалась кредитними коштами, Банк надав розрахунок та банківську виписку по картковому рахунку, які не спростував відповідач, тому суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, в тому числі щодо вимоги про стягнення заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Щодо стягнення судових витрат.

Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 648,00 грн.

Керуючись нормами ст. 141, 259, 263-265, 268, 280-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 03.03.2012 б/н у розмірі 101 499,90 грн, судовий збір у розмірі 2 648,00 грн, а всього - 104 183,90 грн.

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На заочне рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.М. Маркєлова