№ 317/2895/23
№/п 2/317/744/2023

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: - Ачкасова О.М.

при секретарі: - Дмитрієвій І.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної ради про визнання трудового договору припиненим,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької обласної ради про визнання трудового договору припиненим, змінивши підстави позову, посилався на те, що рішенням Запорізької обласної ради від 18.03.2021 року за № 34 позивача було призначено генеральним директором КСП «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради та 29.03.2021 укладено контракт строком на 5 років. Згідно з наказом №34 в/д від 29.03.2021 позивач приступив до роботи. 03.06.2022 року позивач подав заяву до Запорізької обласної ради про припинення контракту та звільнення із займаної посади за згодою сторін, що передбачено пунктом 5.2.2.контракту та ч. 1 ст. 36 КЗпП України. На сайті Запорізької обласної ради 12.07.2022 був розміщений проект рішення ради про звільнення ОСОБА_1 . В подальшому, у передбачені законодавством строки заява не була розглянута обласною радою по суті, оскільки не було проведено сесію ради. У зв`язку з виниклою необхідністю, до Запорізької обласної ради позивачем була подана заява про розірвання трудового договору (контракту) та звільнення його на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України - у зв`язку з переїздом на нове місце проживання. На сайті Запорізької обласної ради 28.07.2022 був розміщений проект рішення ради про звільнення ОСОБА_1 на підставі заяви від 26.07.2022. Зазначена заява також не була розглянута обласною радою по суті, оскільки не було проведено сесію ради.

Позивач звертався за захистом своїх прав до Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19.01.2023 у справі № 333/3177/22 задоволено позов ОСОБА_1 до КСП «Запоріжзеленгосп» ЗОР, визнано припиненими трудові відносини генерального директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради Деревинського О.М, з Комунальним сільськогосподарським підприємством «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, з дня набрання рішення суду законної сили у зв`язку зі звільненням із займаної посади генерального директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, із внесенням відповідного запису до трудової книжки.

28.02.2023р. на виконання рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2023 р. Запорізькою обласною радою здійснено запис в трудовій книжці про звільнення позивача з посади генерального директора КСП «Запоріжзеленгосп» ЗОР. Фактично позивач припинив трудові відносини. Наказ про звільнення не видавався. В подальшому рішення про припинення контракту не прийняте. Відомості про керівника Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не змінені.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.05.2023 рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2023 скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, Запорізької обласної ради про визнання трудового договору припиненим було відмовлено.

Враховуючи, що внаслідок не проведення пленарних засідань Запорізькою обласною радою у зв`язку з воєнним станом, порушуються трудові права позивача, які охороняються законодавством, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом та просив суд визнати припиненими трудові відносини генерального директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради ОСОБА_1 з Запорізькою обласною радою, у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 28.02.2023.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, просив суд розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, раніше надавав суду заяву, у якій не заперечував стосовно прийняття Запорізьким районним судом Запорізької області заяви ОСОБА_1 про зміну підстав позову по справі №317/2895/23 та подальший розгляд справи з урахуванням змінених підстав позову, просив суд розглянути справу без участі представника відповідача.

Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача є законні та обґрунтовані, отже позов підлягає задоволенню за наступними підставами.

З матеріалів справи вбачається, що 19.06.2023 р. ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області було відкрите спрощене позовне провадження по справі.

12.07.2023 р. представником відповідача поданий відзив на позовну заяву Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуватися у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Запорізька обласна рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області. Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції обласних рад віднесено вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 21 Закону України «Про культуру». Комунальне сільськогосподарське підприємство «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, управління яким здійснює Запорізька обласна рада. Відповідно до п. 8.2 Статуту Запоріжзеленгосп, затвердженого рішенням Запорізької обласної ради від 16.09.2005 року №27 «Про затвердження статуту (другої редакції)комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради (зі змінами внесеними рішенням від 22.02.2007 №33), генеральний директор призначається на посаду і звільняється з посади рішенням Запорізької обласної ради. Отже питання призначення та звільнення керівника Запоріжзеленгоспу є компетенцією Запорізької обласної ради. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, майже 60% території Запорізького регіону є тимчасово окупованими російськими військами. При цьому на цих територіях продовжують перебувати депутати обласної ради. Через неможливість покинути окуповану територію частина депутатів обласної ради позбавлена можливості виконувати депутатські обов`язки в частині прийняття участі у засіданнях постійних комісій та пленарних засіданнях обласної ради. А неприбуття достатньої кількості депутатів обласної ради для участі у пленарному засіданні обласної ради призвело до відсутності кворуму, необхідного для проведення засідання та прийняття депутатами обласної ради рішень. Усі зазначені обставини у сукупності не дозволяли своєчасно провести пленарні засідання обласної ради та розглянути питання звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Комунального підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради. Звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про припинення трудових відносин свідчить, що позивач має намір припинити існуючі трудові відносини з Запорізькою обласною радою. Враховуючи вищевикладене, Запорізька обласна рада у первісному позові заперечували проти доводів викладених в позовній заяві ОСОБА_1 в частині бездіяльності Запорізької обласної ради, якою, на думку позивача, порушуються його трудові права.

14.07.2023 року позивачем було подано заяву про зміну підстав позову та подано позовну заяву у новій редакції, з позовною вимогою щодо визнання припиненими трудових відносин генерального директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради ОСОБА_1 з Запорізькою обласною радою, у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 28.02.2023.

08.09.2023 року до суду надійшла заява від представника відповідача щодо зміни підстав позову ОСОБА_1 , у якому не заперечував стосовно прийняття Запорізьким районним судом Запорізької області заяви ОСОБА_1 про зміну підстав позову по справі №317/2895/23 та подальший розгляд справи з урахуванням змінених підстав позову.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. (ст. 13 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 cт. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

Частиною першою ст. 38 КЗпП України передбачено право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповіде територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваженні місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуватися у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

У ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, пи територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунально власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклад культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти праві комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Запорізька обласна рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції обласних рад віднесено вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 21 Закону України «Про культуру».

Комунальне підприємство «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, управління яким здійснює Запорізька обласна рада.

Відповідно до п. 8.2 Статуту Запоріжзеленгосп, затвердженого рішенням Запорізької обласної ради від 16.09.2005 року №27 «Про затвердження статуту (другої редакції) комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради (зі змінами внесеними рішенням від 22.02.2007 №33), генеральний директор призначається на посаду і звільняється з посади рішенням Запорізької обласної ради.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей Указ був затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022. В подальшому воєнний стан в України неодноразово продовжувався. Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Цей Указ затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 10 та абз. 2 ч. 7 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад.

Після припинення чи скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців з дня його припинення чи скасування, на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, посади керівників комунальних підприємств, установ, організацій, на які особи призначені відповідно до абзацу першого частини п`ятої цієї статті, оголошується конкурс. Граничний строк перебування особи на посаді, на яку її призначено відповідно до абзацу першого частини п`ятої цієї статті, становить 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Отже, відповідно до зазначених норм Закону України «Про правовий режим воєнного стану» голові обласної ради у період дії воєнного стану надані повноваження щодо призначення на посади керівників комунальних підприємств, установ, організацій, які є об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласних рад. При цьому цим законом голові обласної ради не надано повноваження на звільнення таких керівників комунальних підприємств, установ, організацій. У зв`язку з чим, звільнення таких керівників відбувається органом місцевого самоврядування відповідно до п.20 ч.І ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким до компетенції обласних рад віднесено вирішення питання призначення і звільнення керівників об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласних рад, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 21 Закону України «Про культуру».

Тож звільнення генерального директора Комунального сільськогосподарського підриємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради можливе лише за рішенням Запорізької обласної ради, що підтверджується статутом та розпорядженнями Комунального сільськогосподарського підриємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради.

Згідно рішення Першої сесії Восьмого скликання Запорізької обласної ради №37 від 18.03.2021 року, ОСОБА_1 було призначено на посаду генерального директора комунального сільськогосподарського «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради та укладено з ним контракт строком на 5 років, що підтверджується зазначеним рішенням та контрактом, доданими до матеріалів справи.

Відповідно до Наказу №34 в/д від 29.03.2021 позивач приступив до виконання обов`язків генерального директора підприємства, що підтверджується також записом у трудовій книжці ОСОБА_1 .

Згідно заяви ОСОБА_1 від 03.06.2022 р. про звільнення, він просив звільнити його з посади генерального директора комунального сільськогосподарського «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради за згодою сторін та достроково припинити укладений з ним контракт наступного робочого дня після прийняття відповідного рішенням Запорізької обласної ради, яка була зареєстрована Запорізькою обласної ради за вх.№1157/01-16 від 03.06.2022.

26.07.2022 р. ОСОБА_1 надав голові Запорізької обласної ради заяву про звільнення його з посади генерального директора комунального сільськогосподарського «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання, яка була зареєстрована Запорізькою обласної ради за вх.№1157/01-16 від 03.06.2022.

Як вбачається з копії проєкту рішень Запорізької обласної ради восьмого скликання, розміщеного на сайті Запорізької обласної ради, було призначено розгляд заяви про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального сільськогосподарського «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання, дата оприлюднення 28.07.2022., що також підтверджується листом голови Запорізької обласної ради від 29.07.2022 р. за вих.№01-16/0522. Скриншот з сайту на підтвердження оприлюднення проекту рішення додано Запорізькою обласною радою до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19.01.2023, у справі № 333/3177/22 було задоволено позов ОСОБА_1 до КСП «Запоріжзеленгосп» ЗОР, визнано припиненими трудові відносини генерального директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради Деревинського О.М, з Комунальним сільськогосподарським підприємством «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, з дня набрання рішення суду законної сили у зв`язку зі звільненням із займаної посади генерального директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, із внесенням відповідного запису до трудової книжки.

28.02.2023р. на виконання рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2023 р. Запорізькою обласною радою здійснено запис в трудовій книжці про звільнення позивача з посади генерального директора КСП «Запоріжзеленгосп» ЗОР, що підтверджується записом у трудовій книжці.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.05.2023 рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2023 скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, Запорізької обласної ради про визнання трудового договору припиненим було відмовлено.

Так, відповідно до ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал. Остання сесія Запорізької обласної ради проведена 15.03.2022 року. З цього часу до моменту подання позову засідання ради не проводились. За змістом ст. 46 цього Закону, керівник комунального підприємства не може ініціювати скликання сесії ради.

Згідно п. 20 ч. і ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл. селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру".

Таким чином, позивач позбавлений можливості звільнитись з посади керівника комунального підприємства у зв`язку з не проведеннями пленарних засідань обласною радою. Питання звільнення керівника комунального підприємства, заснованого обласною радою, також не врегульовано Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, гру довий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови прані, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору.

За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 39 КЗпП України, строковий трудовий договір підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 38 Кодексу передбачено, що у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання) роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/2019 зазначено, що у випадку, коли працівник не може звільнитись через відсутність рішення органу управління, ефективним способом захисту у таких справах є визнання трудових відносин припиненими. Органом управління КСП «Запоріжзеленгосп» є Запорізька обласна рада.

Згідно ч. 2 ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI. 1950), ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

Станом на час розгляду справи трудові відносини позивача з відповідачем не припинені, і позивач наполягає на їх припинені, про що, крім заяв на адресу відповідача, свідчить також і позовна заява подана до суду.

Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Статтею 1.8 Регламенту роботи Запорізької обласної ради сьомого скликання, затвердженого рішенням Запорізької обласної ради від 17.03.2016 №41 «Про регламент роботи Запорізької обласної ради сьомого скликання» (надалі - Регламент роботи ради), передбачено, що пленарні засідання обласної ради проводяться, як правило, у сесійній залі обласної ради. Сесійною залою обласної ради є Велика зала адміністративного будинку Запорізької обласної ради, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний (колишній проспект Леніна), буд. 164. За кожним депутатом обласної ради у сесійній зал закріплюється комп`ютеризоване робоче місце.

Пленарні засідання можуть проводитися в іншому місці за розпорядженням голови ради.

В такому випадку, виїзне засідання ради проводиться із дотриманням вимог для проведення сесії згідно з цим Регламентом. Рішення від 17.03.2016 №41 зі змінами (від 27.02.2020 №98) знаходиться в загальному доступі - розміщено на сайті Запорізької обласної ради.

Відповідно до ст.1.3. Регламенту роботи ради загальний склад обласної ради визначається радою і становить 84 депутати. Отже, для прийняття рішення за нього мають проголосувати 43 депутати Запорізької обласної ради.

Місто Запоріжжя входить до складу території Запорізького району, який включений до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (зі змінами).

Як зазначено відповідачем у відзиві, внаслідок ракетних обстрілів військовими Російської Федерації міста Запоріжжя адміністративна будівля Запорізької обласної ради, розташована за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 164, в якому розміщена сесійна зала обласної ради та де мають проводитись пленарні засідання обласної ради, зазнала пошкоджень. Тож проведення пленарних засідань обласної ради у зазначеній будівлі становило та продовжує становити небезпеку як для депутатів Запорізької обласної ради, працівників виконавчого апарату Запорізької обласної ради, які забезпечують здійснення радою повноважень так і інших осіб, які запрошуються на пленарні засідання. Проведення пленарних засідань в іншому місці із дотриманням вимог для проведення сесії згідно з Регламентом роботи ради також ускладняються через загострення збройної агресії. До того ж, з початку військової агресії Російської Федерації проти України (яка триває вже більше року) майже 60% території Запорізького регіону є тимчасово окупованими російськими військами. При цьому не всі депутати обласної ради продовжують перебувати на території Запорізької області підконтрольній Україні, тому не мають можливості виконувати депутатські обов`язки в частині прийняття участі у засіданнях постійних комісій та пленарних засіданнях обласної ради. А неприбуття достатньої кількості депутатів обласної ради для участі у пленарному засіданні обласної ради призведе до відсутності кворуму, необхідного для проведення засідання та прийняття депутатами обласної ради рішень.

Усі вищезазначені у відзиві на первісний позов обставини у сукупності унеможливлюють своєчасність проведення пленарного засідання обласної ради та розгляд питання звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального сільськогосподарського «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, як керівник Комунального закладу не може ініціювати скликання сесії ради, а лише подати відповідні заяви для їх подальшого розгляду.

У зв`язку з тим, що рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального сільськогосподарського «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, може бути прийнято лише на сесії Запорізької обласної ради, а сесія не проводиться на протязі тривалого часу, він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач вимагає визнати припиненими трудові відносини, його намір підтверджено двома заявами про звільнення, які у встановленні законодавством строк не розглянуті по суті Запорізькою обласною радою, з наведених вище причин.

Отже, з огляду на ті обставини, що позивачем були змінені підстви підстави позову, вимоги про визнання незаконною бездіяльності Запорізької обласної ради по не проведенню пленарних засідань, ці обставини не є предметом позову, тому судом не встановлюються.

При цьому, з огляду на те, що вирішення питання про звільнення позивача віднесено до виключної компетенції Запорізької обласної ради, неможливість проведення сесії та прийняття рішення з цього питання, фактично призводить до обмеження прав позивача вільно обирати місце роботи.

Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165)).

Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

У постанові від 03 липня 2019 року в справі №61-11768св 18 Верховний Суд виклав позицію з цього питання та зазначив, що недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.

Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandisрішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. andOthersv. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkovv. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» («Vyerentsov v. Ukraine», заява «№ 20372/11, § 65)).

Частиною другою статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно підкреслює цінність та важливість дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися правова визначеність та повага до суду. В той же час «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ досуду відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic, заява № 47273/99, § 50-51, 69); «Волчі проти Франції» (Walchli v. France, заява № 35787/03, § 29).

При проведенні оцінювання Європейський суд з прав людини часто наголошує на питаннях «правової визначеності» та «належного здійснення правосуддя» як на двох основних елементах для проведення розмежування між надмірним формалізмом та прийнятим застосуванням процесуальних формальностей. Зокрема, Європейський суд з прав людини виходить з того, що є порушенням права на доступ до суду, коли норми не переслідують цілі правової визначеності та належного здійснення правосуддя та утворюють свого роду перепону, яка перешкоджає вирішенню справи учасників судового процесу по суті компетентним судом (див., наприклад, рішення у справах «Карт проти Туреччини» (Kart v. Turkey [ВП], заява № 8917/05, § 79 (в кінці); «Ефстатіу та та інші проти Греції» (Efstathiou and Others v. Greece, заява № 36998/02, § 24 (в кінці); «Ешим проти Туреччини» (Esim v.Turkey, заява № 59601/09, § 21).

Відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між сторонами, суд вважає, що позовні вимоги про визнання припиненими трудових відносин генерального директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради ОСОБА_1 з Запорізькою обласною радою у зв`язку зі звільненням із займаної посади генерального директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 28.02.2023 р., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудових правовідносин, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України, а визначення запропонованим чином способу захисту прав позивача судом не призводить до порушення диспозитивних засад цивільного судочинства, оскільки справа розглядається у межах заявлених ОСОБА_1 вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Право на працю є вільним, воно забезпечує можливість заробляти собі на життя, яке охороняється статтею 27 Конституції України. Ураховуючи, що позивач попередив відповідача про припинення трудових відносин двічі, тобто дотримався формальних процедур для прийняття уповноваженим органом рішення щодо звільнення, яке не було прийнято з незалежних від нього підстав, подальша праця може уважатися такою, що суперечить інтересам працівника та суперечить статті 43 Конституції України, відтак вимога в частині визначення дати звільнення з 28.02.2023 року є обґрунтованою, не суперечить трудовому законодавству та не може бути обмежена.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов.

З урахуванням задоволення позовних вимог та положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1073,60грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10-13, 77-80, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст.ст.21, 22, 36,38,39 КЗпП України, ст.ст. 10, 24, 43, 46, 59,60 Закону України «Про місцеве смоврядування», суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати припиненими трудові відносини генерального директора Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради ОСОБА_1 (Запорізька область, Запорізький район, с.Біленьке, вул.Віноградна,8, ІПН НОМЕР_1 ) з Запорізькою обласною радою (м.Запоріжжя, пр.Соборний, 164, ), у зв`язку зі звільненням із займаної посади генерального директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 28.02.2023 року.

Стягнути з Запорізької обласної ради (м.Запоріжжя, пр.Соборний, 164, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три грн. 60 копійок)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23.10.2023 року.

Суддя: О.М. Ачкасов