Провадження №2/337/844/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Кидалова І.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 , про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2023р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту батьківства, в якому просить встановити факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести зміни до актового запису про народження №1067 від 21.12.2004р., складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя Україна, виключивши відомості про батька: « ОСОБА_6 », зазначивши батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі Запорізької області Україна та змінити прізвище позивачки з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », ім`я, по батькові, дату та місце народження дитини залишити без змін.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в зоні бойових дій загинув ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить частка квартири АДРЕСА_1 . При житті ОСОБА_5 заповіт не склав. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_3 - мати позивачки ОСОБА_1

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року, а 13.08.2022р. вони зареєстрували шлюб. Від сумісного життя у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька - позивачка ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що запис про її батька у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, позивачка не може підтвердити факт родинних відносин з ОСОБА_5 та вирішити питання щодо прийняття спадщини.

Зазначає, що факт того, що ОСОБА_5 є її батьком підтверджується тим, що вони постійно проживали однією сім`єю за адресою реєстрації ОСОБА_5 , а саме у квартирі АДРЕСА_1 , де вели спільне господарство, батько займався її вихованням. Наявні сумісні фотографії. В свідоцтві про її народження по батькові вона записана як « ОСОБА_1 ». За життя ОСОБА_5 визнавав своє батьківство щодо неї, утримував її.

Одночасно з позовною заявою позивачкою подано заяву про виклик в судове засідання свідків.

Ухвалою суду від 28.04.2023р. у справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

16.05.2023р. до суду надійшла заява ОСОБА_4 про залучення її до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 30.05.2023р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено ОСОБА_4

12.06.2023р. від представника третьої особи ОСОБА_4 - адвоката Кидалова І.М. до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких він заперечив проти задоволення позову та зазначив, що, як заявляє третя особа - ОСОБА_4 , вона має всі підстави вважати, що позивачка вчиняє такі дії виключно з корисливого наміру - отримати компенсацію (частину компенсації) у зв`язку з загибеллю на війні сина ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , та з метою отримати інші додаткові блага (соціальні привілеї тощо) у зв`язку зі статусом дитини загиблого воїна та з метою участі у поділі спадку за загиблим ОСОБА_5 . ОСОБА_4 заявляє, що ОСОБА_1 не походить від її сина ОСОБА_5 , а факт спільного проживання певний час матері позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не призводить до правових наслідків у вигляді встановлення походження дитини. ОСОБА_4 визнає факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили певний час з нею та її чоловіком ОСОБА_12 , в одній квартирі, але це не означає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_12 визнавали за ОСОБА_1 факт її походження від їх сина ОСОБА_5 . Позивач не надала достовірних, належних та допустимих доказів, що підтверджували б її походження від ОСОБА_5 . Покази свідків в даній категорії справ не є допустимим і достовірним доказом, адже вони можуть стосуватись виключно зовнішніх подій чи фактів і жодним чином не можуть стосуватись біологічних питань, а саме питання біологічного походження дитини від тієї чи іншої особи. Походження особи також не встановлюється на підставі фотографій, тому такі докази теж є недопустимими в цій справі.

Зазначає також, що батьком позивачки у свідоцтві про її народження зазначений ОСОБА_6 , який як батько має свої законні права та інтереси щодо позивачки, розглядом цієї справи будуть порушені його законні права та інтереси.

Крім того вказує, що позивачка та відповідачка відносились до сина ОСОБА_4 нечесно, експлуатували його доброту і чемність, а також чинили лицемірство по відношенню до неї та батька ОСОБА_5 - ОСОБА_12 , який помер в 2017 році, ображали їх у відсутність їх сина.

19.06.2023р. від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на пояснення третьої особи, в яких позивачка зазначила, що твердження ОСОБА_4 про те, що вона та її матір відносились до батька нечемно, а до ОСОБА_4 та ОСОБА_12 чинили лицемірство, є для неї несподіванкою. Якщо б так дійсно відбувалось, то вони б навряд терпіли таке відношення та мали звернутись до відповідних органів, але жодних підтверджень знущань суду не надано. Все її життя вони мешкали та продовжують проживати у квартирі, яка належала на праві власності ОСОБА_5 та його батькам, ніяких сварок не було. Вважає, що ОСОБА_4 сама переслідує корисливу мету - отримання більшої частини компенсації у зв`язку з загибеллю ОСОБА_5 .

Також зазначає, що звертаючись з заявою про встановлення факту батьківства, вона переслідує мету встановити, що ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час бойових дій та є для неї Героєм , є її рідним батьком.

До відповіді на пояснення третьої особи позивачкою долучено копію висновку спеціаліста №914-МГ від 27.04.2023р.

Ухвалою суду від 21.06.2023р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та виключено з кола третіх осіб у справі Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса).

28.06.2023р. з Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла інформація про наявність актового запису про народження позивачки ОСОБА_1 та про проведення розгляду справи без присутності представника відділу.

30.06.2023р. від представника третьої особи ОСОБА_4 - адвоката Кидалова І.М. до суду в електронному вигляді, а 04.07.2023р. поштовим зв`язком надійшли письмові заперечення щодо долучення до матеріалів справи висновку спеціаліста №914-МГ від 27.04.2023р., який був доданий позивачкою до відповіді на пояснення третьої особи, оскільки допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта, такий висновок не відповідає статусу письмового доказу, не є допустимим і достовірним доказом. Також заперечив щодо допиту свідків про яких заявлено позивачкою, оскільки покази свідків у цій справі не є допустимими та достовірними доказами.

05.07.2023р. під час підготовчого судового засідання не виходячи до нарадчої кімнати суд ухвалив про задоволення клопотання сторони позивача про поновлення строку для подання письмового доказу - висновку спеціаліста №914-МГ від 27.04.2023р. та прийняття його до розгляду.

Ухвалою суду від 05.07.2023р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи, також задоволено заяву позивачки про виклик в судове засідання свідків.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Земцова В.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Крім того, представник позивачки адвокат Земцова В.О. суду додатково пояснила, що факт батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 підтверджується у сукупності належними та допустимим доказами, зокрема, показами свідків, які підтвердили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу мешкали однією сім`єю, від спільного проживання у них народилась донька - позивачка ОСОБА_1 , дружину та дитину ОСОБА_5 забирав з пологового будинку, родина мешкала в квартирі чоловіка, вони вели спільне господарство, виховували дитину, батько приймав участь у вихованні та утриманні дитини, цікавився успіхами в навчанні, що підтверджується довідкою Запорізької гімназії №24; ДНК-дослідженням, яке було проведено за зразками крові судово-медичним експертом відділення судово-біологічних експертиз та досліджень державної спеціалізованої установи закладу охорони здоров`я України - КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Гребенниковою Г.О.; інформаційною довідкою ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 23.12.2022р.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засідання позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що позивачка є рідною донькою ОСОБА_5 і за життя він завжди визнавав своє батьківство. До народження позивачки вона та ОСОБА_5 мешкали однією сім`єю, від цих відносин народилась донька. Після народження доньки вони теж проживали однією родиною, вели спільний побут, у тому числі в квартирі, частка якої належить чоловіку. ОСОБА_4 теж вважала позивачку своєю онукою.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Кидалов І.М. в судовому засіданні просив у задоволені позову відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях на позов та додатково суду пояснив, що позивачка не довела належними та допустимими доказами кровну спорідненість з загиблим ОСОБА_5 . Наданий висновок спеціаліста №914-МГ від 27.04.2023р. не є допустимим та достовірним доказом, оскільки чинний ЦПК України не передбачає такого доказу, як висновок спеціаліста. Висновок спеціаліста не замінює висновок експерта. Покази свідків слід сприймати критично та вони не доводять кровної спорідненості позивачки та ОСОБА_5 . Крім того, усі свідки кажуть неправду.

У письмових доводах та міркуваннях представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Кидалов І.М. зазначив, що свідок ОСОБА_14 була не здатна назвати повне ім`я власного батька, що свідчить про її проблеми з пам`яттю, тому її покази в тій частині, що позивачка почала проживати в квартирі ОСОБА_1 в 4 місяці, в той час коли самому свідку було 2 роки 4 місяці, можна вважати брехнею та результатом змови з позивачкою, з якою вона перебуває в родинних відносинах. Єдиним вартим уваги є показ свідка в частині, що всі в родині знали, що батьком позивачки записана інша особа, а не ОСОБА_5 , що виглядає дивним. Покази свідка ОСОБА_15 слід сприймати критично з підстав відмови щиро та прямо відповідати на питання щодо його рівню доходу, а також незрозумілих підстав ночування свідка в квартирі разом з неповнолітньою на той час позивачкою. Таке «ночування» має ознаки аморального та неприйнятного вчинку, ОСОБА_5 не міг висловити заперечень з цього приводу позивачці та її другу, що свідчить про те, що останній не був біологічним батьком позивачки. Інші покази вказаного свідка не стосувались обставин кровної спорідненості позивачки та ОСОБА_5 .

Представник третьої особи - Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибув, суду надана заява, в якій начальник відділу просить розглянути справу без присутності представника відділу.

Суд вважає можливим розглянути справу у підступність представника Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Суд, вислухавши пояснення учасників, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст.82 ЦПК України обставини,які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Згідно із ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 20 глави 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з підпунктом 2.13.1 пункту 2.13 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (п.п. 2.16.4. п.2.16 Розділу II Правил).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Запоріжжі народилась ОСОБА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України ОСОБА_1 (арк.8) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видано 21.12.2004р. відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя, Україна, актовий запис №1067 (арк.12).

У свідоцтві про народження ОСОБА_1 батьками вказані: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_3 .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за №9 від 23.03.2023р., батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказаний ОСОБА_6 , матір`ю - ОСОБА_3 . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (арк.13).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.08.2022р., 13.08.2022р. між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилась у м. Запоріжжі, зареєстровано шлюб Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №477. Після державної реєстрації шлюбу, дружина набула прізвище ОСОБА_1 (арк.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Авдіївка Донецької області помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видано 16.11.2022р. Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №2491 (арк.10).

Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть №6691 від 10.11.2022р., складеного КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Авдіївка Донецької області, в зоні військових дій, смерть настала через ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків (арк.11).

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, є ОСОБА_12 та ОСОБА_4 (арк.57).

Згідно з інформацією, наданою начальником Хортицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у листі від 24.03.2023р. за №608, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку з 08.04.1998 року по 28.02.2022 рік. З 28.02.2022 року знятий з обліку у зв`язку з призовом по мобілізації. На 28.02.2022р. у п.4 облікової картки «Сімейний стан і місце проживання сім`ї» зазначено: неодружений. Мати ОСОБА_4 , 1950 року народження, адреса така сама (арк.58).

Також судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який сформовано 20.03.2023р. за №326338907, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,37 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 06.12.2006р., яке видано Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради (арк.17).

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (арк.9, 16).

Відповідно до інформації ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», яка міститься у листі №600332 від 23.12.2022р., ОСОБА_1 , 2004 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_2 з вересня 2005 року (арк.18).

Відповідно до довідки №24 від 02.02.2023р., виданої Запорізькою гімназією №24 Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , є випускницею вказаного навчального закладу (випуск 2021-2022 н.р.), навчалась з 2011 року. Всі роки навчання ОСОБА_5 приймав активну участь у вихованні ОСОБА_1 . Завжди цікавився навчанням дівчини, систематично відвідував батьківські збори, реагував на поради вчителів щодо навчання ОСОБА_1 , завжди був на зв`язку з класним керівником, хвилювався за її самопочуття та навчання, поводився турботливо та завжди опікувався (арк.19).

Згідно з висновком спеціаліста №914-МГ від 27.04.2023р., складеним судово-медичним експертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР Гребенниковою Г.О. за результатами проведення судово-медичного дослідження крові загиблого гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі заяви гр. ОСОБА_1 , встановлено, що загиблий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженою громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вірогідність того, що загиблий ОСОБА_5 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,999% (арк.88-92).

Матеріали справи містять надані позивачкою копії фотознімків, на яких за поясненнями позивачки та відповідачки зображені, зокрема, у 2004р. вагітна ОСОБА_3 поруч з ОСОБА_5 , грудень 2004р. - виписка ОСОБА_3 з пологового будинку, спільні фото ОСОБА_5 з позивачкою починаючи з 2004 року (арк.20-33), що іншими учасниками справи не спростовано.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її двоюрідною сестрою, а відповідачка - її тіткою. Знає ОСОБА_1 з народження. Спочатку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкали у АДРЕСА_4 , потім стали проживати по АДРЕСА_5 . Там же мешкали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Вона часто бувала у них вдома, а саме 2-3 рази на місяць. За життя ОСОБА_5 завжди визнавав ОСОБА_1 своєю донькою, відносився до неї як до рідної, турбувався про неї, піклувався. Те, що в свідоцтві про народження ОСОБА_1 записаний не ОСОБА_5 знала. Після загибелі ОСОБА_5 , вона не бачила ОСОБА_4 та не знає, де остання мешкає.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що він в жовтні 2021 року познайомився з ОСОБА_1 , а пізніше познайомився з її батьком - ОСОБА_5 та матір`ю - ОСОБА_3 . Всі вони мешкали разом по АДРЕСА_2 до часу уходу батька ОСОБА_1 на війну. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зовнішньо схожі. У них між собою були добрі стосунки, як у доньки та батька. ОСОБА_5 завжди звертався до неї «доченька». З ними також мешкала бабуся - ОСОБА_4 , яка добре ставилась до ОСОБА_1 , а після початку війни відносини між ними погіршились. Коли батько позивачки загинув, ОСОБА_4 стала нарікати в тому, що позивачка з її матір`ю хочуть забрати у неї квартиру. Також пояснив, що до війни він бував у них вдома, також вони разом ходили у кафе. Один раз, приблизно півтори роки назад, він ночував в квартирі, де мешкає позивачка, оскільки вона захворіла і він залишився там з дозволу її батьків.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сторін, мешкає з ними в одному будинку АДРЕСА_5 , знає їх сім`ю з 2005 року. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 схожі. ОСОБА_5 завжди займався позивачкою, відводив у дитячий садок, матеріально забезпечував, відносини між ними були як доньки та батька. Її дві доньки навчались з ОСОБА_1 в одному навчальному закладі з 1-го класу по 9-й клас, тому вона часто бачилась з батьками позивачки. Бачила ОСОБА_5 на батьківських зборах, він приймав участь у вихованні та у матеріальному забезпеченні позивачки. Також вона приходила до них в гості. Оскільки вона є медичною сестрою, то допомагала ОСОБА_4 , а саме робила їй уколи. ОСОБА_4 відносилась до позивачки як до онуки. Вони жили як одна родина.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами та учасниками справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В даному випадку суд виходить з того, що ч.3 ст. 12, ч.1, ч.6, ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020р. у справі № 643/9245/18 сформульовано висновок щодо застосування статті 130 СК України, зокрема зазначено, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018р. у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей щодо предмету доказування у даній категорії справ. «Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження ОСОБА_1 від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю.

Заперечуючи встановлені судом обставини, відповідач належних і допустимих доказів на їх спростування не надала».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Kalacheva v. Russia», заява № 3451/05, § 34, рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року).

При розгляді даної справи клопотання від учасників справи про призначення судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи не заявлялись.

В той же час, при вирішенні вказаної справи суд приймає як належний та допустимий доказ висновок спеціаліста №914-МГ від 27.04.2023р. та бере до уваги, що вказаний висновок складений судово-медичним експертом державної спеціалізованої установи закладу охорони здоров`я України - КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», містить докладний опис проведеного експертом дослідження, належно мотивований та обґрунтований, виконаний кваліфікованим спеціалістом. Вказаним висновком спеціаліста за результатами молекулярно-генетичного дослідження встановлена вірогідність біологічного батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 не менше 99,999 %.

Зі змісту вказаного висновку також вбачається, що 17.04.2023р. у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були відібрані зразки крові у відділенні судово-біологічних експертиз та досліджень КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», про що було складено відповідний акт. З архіву біологічних зразків відділення використано зразок крові ОСОБА_5 , який зберігається у конверті з рукописним написом «ВД №6898 ОСОБА_5 6691 - 10.11.22». При цьому вбачається, що на конверті було вказано прізвище ОСОБА_5 , а також номер та дата, які відповідають даним, які містяться у лікарському свідоцтві про його смерть - №6691 від 10.11.2022р.

Будь-яких даних, що вказаний висновок спеціаліста є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом не встановлено.

Доводи представника третьої особи ОСОБА_4 - адвоката Кидалова І.М. щодо невідповідності висновку вимогам належності та допустимості доказів є неспроможними. Заявляючи про недопустимість вказаного висновку спеціаліста, як доказу у справі, представник третьої особи ОСОБА_4 , зазначав, зокрема, що такий висновок не замінює висновок експерта, не містить попередження про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

З даного приводу суд зауважує, що дійсно, висновок спеціаліста, наданий на обґрунтування позову, не є висновком експерта, але його слід розглядати як письмовий доказ в розумінні ч.2 ст. 76 ЦПК України, тому він не потребує попередження експерта про кримінальну відповідальність.

Крім того, суд враховує, що висновок спеціаліста №914-МГ від 27.04.2023р., не є єдиним доказом походження ОСОБА_1 від ОСОБА_5 , та враховує також й інші докази, які підтверджують факт батьківства, в їх сукупності.

Так, суд виходить з того, що судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 тривалий час перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цих стосунків у них народилась донька ОСОБА_1 , яка на даний час є повнолітньою. ОСОБА_5 за життя визнавав себе біологічним батьком позивачки, піклувався про неї як про доньку, виховував та утримував її, але на своє ім`я не зареєстрував. Позивачка ОСОБА_1 проживала однією родиною разом з матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за адресою - АДРЕСА_2 , а саме у квартирі, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (третя особа) та ОСОБА_12 . Після смерті ОСОБА_5 і позивачка ОСОБА_1 , і відповідачка ОСОБА_3 продовжили проживати у вищевказаній квартирі. 13.08.2022р. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану на території України.

Вказані обставини в достатній мірі підтверджуються наданими суду письмовими доказами: довідкою ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» №600332 від 23.12.2022р. про фактичне місце проживання ОСОБА_1 з вересня 2005 року за постійним місцем мешкання ОСОБА_5 у квартирі, співвласниками якої є він та третя особа; довідкою з Запорізької гімназії №24 ЗМР №24 від 02.02.2023р. про активну участь ОСОБА_5 у вихованні ОСОБА_1 протягом усього часу її навчання з 2011 року; представленим суду фотознімками, на яких зображені як позивачка, так і відповідачка з ОСОБА_5 , в т.ч. і при виписці ОСОБА_3 з пологовому будинку після народження доньки.

Також вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , які є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, зокрема в частині спільного проживання однією сім`єюОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , визнання ОСОБА_5 себе біологічним батьком позивачки, його утримання та виховання ОСОБА_1 ,а також з іншими дослідженими судом письмовими доказами.

При цьому суд враховує, що всі свідки надавали пояснення в суді з попередженням їх про кримінальну відповідальність, підстав не довіряти їм або сумніватися в їх правдивості та достовірності у суду немає.

Також суд приймає до уваги витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народженняОСОБА_1 із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, та враховує співпадіння по батькові позивачки з іменем батька, які вказані за заявою відповідачки в актовому записі про народження доньки.

Доказів, які б спростовували дані обставини, третьою особою ОСОБА_4 та її представником суду не надано.

Також суд виходить з того, що відповідачка ОСОБА_3 повністю визнала позовні вимоги ОСОБА_1 і, на думку суду, таке визнання не суперечить закону.

Водночас, заперечуючи факт батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_1 , на виконання засад диспозитивності цивільного процесу, третя особа ОСОБА_4 та її представник не спростували подані позивачкою докази, зокрема висновок спеціаліста №914-МГ від 27.04.2023р., правом на звернення до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи, з метою спростування доводів позивачки про факт батьківства, не скористались.

Щодо доводів представника третьої особи ОСОБА_4 - адвоката Кидалова І.М. про те, що ОСОБА_1 перебуваючи вже у свідомому віці до смерті ОСОБА_5 не порушувала питання про встановлення його батьківства щодо неї, а необхідність звернення до суду із даною заявою виникла саме у зв`язку із смертю ОСОБА_5 , який був військовослужбовцем та загинув, захищаючи Батьківщину, що згідно ряду діючих нормативних актів встановлює ряд пільг для його дитини у різних сферах суспільного життя, то суд зауважує, що бажання отримати та реалізувати надані законом гарантії та пільги, про які наголошує представник третьої особи, не є підставою для відмови у позові.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_1 , а також похідні вимоги позивачки щодо внесення змін до актового запису про народження, слід задовольнити.

При цьому суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.6, 125, 126, 128, 130, 134, 135 СК України, ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 95, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Внести зміни до актового запису № 1067 від 21.12.2004 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя, Україна, а саме: виключити відомості про батька « ОСОБА_6 », зазначити батьком « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який народився в м. Запоріжжі Запорізької області Україна», та змінити прізвище ОСОБА_1 з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Сторони та учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , місцезнаходження: 69041, м. Запоріжжя, вул. Петра Ребра, буд.9-А.

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2023 року.

Суддя М.В. Сидорова