Справа № 333/5441/23
Провадження № 4с/333/38/23
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Меркулової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання, в залі суду м. Запоріжжя, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно східного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно східного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., стягувач: ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила наступне.

На виконанні Комунарського ВДВС наявний виконавчий лист № 333/7631/21 Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2022 року про встановлення бабусі та дідусю ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) графіку спілкування з онуком, один раз на місяць третя субота 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

27.06.2023 року скаржниці стало відомо, а саме отримано рекомендованим листом постанову про накладення штрафу від 19.06.2023 року № 70683680.

Згідно постанови про накладення штрафу від 19.06.2023 року № 70683680, відповідно акту державного виконавця від 24.05.2023 року боржником ОСОБА_1 не виконується рішення суду, у зв`язку з чим на боржника накладається штраф у подвійному розмірі згідно ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження». Накладено на боржника: ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн.

Скаржниця вважає постанову незаконною та такою, що винесена безпідставно, адже в ній не зазначено яким чином скаржниця не виконує рішення суду, виконавцем не враховано не бажання дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся. У зв`язку з чим просить суд визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову про накладання штрафу № 70683680 від 19.06.2023 року.

Не погодившись з зазначеною скаргою, стягувач ОСОБА_2 надала заперечення на скаргу, в яких просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на наступне. ОСОБА_1 жодного разу не виконала рішення суду щодо усунення перешкод у спілкуванні баби з онуком, що підтверджується відповідними актами державного виконавця, рапортами щодо звернення до поліції, а також наявність зареєстрованого кримінального провадження за фактом невиконання рішення суду. Вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, адже в її обґрунтування не надано жодних доказів, скарга ґрунтується лише на незгоді ОСОБА_1 з рішенням суду та необхідністю його виконувати.

На адресу суду надійшов відзив від державного виконавця, відповідно до якого державний виконавець просить скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. Скаржником не доведено поважності нез`явлення за вимогою державного виконавця, також від боржника не надходило письмової заяви про відкладення виконавчих дій. ОСОБА_1 неодноразово звертається з аналогічними скаргами до суду, останні не ґрунтуються на вимогах законодавства, та зводяться до незгоди скаржника з винесеним рішенням і не бажанням його виконувати.

Скаржниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 , належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду скарги, до суду не з`явились, надали заяву в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутності, скаргу задовольнити.

Заінтересовані особи, повідомлені своєчасно та належним чином про день, час та місце розгляду скарги, до суду не з`явились, до суду надали письмові заяви в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності.

Оскільки учасники справи не з`явилися, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На виконанні у Комунарському ВДВС перебуває виконавче провадження №70162175 з примусового виконання виконавчого листа 333/7631/21, виданого 16.09.2022 року Комунарським районим судом м. Запоріжжя про встановлення бабусі ОСОБА_2 та дідусю ОСОБА_5 графіка спілкування з онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

08.06.2023 року державним виконавцем була надіслана вимога сторонам виконавчого провадження №70162175, в якій державний виконавець зобов`язав: 14.06.2023 року ОСОБА_1 , разом з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 з`явитись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16 об 16:00 год. для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному статтею 75 ЗУ «Про виконавче провадження». У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

14.06.2023 року державним виконавцем був складений акт, в якому зазначено, що боржником вимогу від 14.06.2023 року щодо виконання рішення суду №333/7631/21 не виконано. Боржником ОСОБА_1 дитину ОСОБА_6 у встановлений час у виконавчому документі для побачення з бабусею ОСОБА_2 не надано. Про причини невиконання вимоги державного виконавця від 14.06.2023 року боржником не було повідомлено.

15.06.2023 року державним виконавцем була надіслана вимога боржнику ОСОБА_1 з зобов`язанням в строк до 5-ти днів надати документальне підтвердження перебування ОСОБА_6 на оздоровлені по стану здоров`я, із зазначенням назви закладу та періодом перебування. Боржником зазначених відомостей надано не було.

19.06.2023 року державним виконавцем у виконавчому провадженні №70162175 була винесена постанова про накладення штрафу згідно акту державного виконавця від 14.06.2023 року.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, провадження № 14-580цс19, зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012, провадження № 14-37цс21, викладено правовий висновок, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини другої статті 63 Закону, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному частиною другою статті 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Щодо оскарження постанов виконавців про стягнення інших штрафів, не пов`язаних з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, зазначено, що такі скарги розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, і його стягнення проводиться на користь держави, тому вимоги щодо оскарження підстав накладення таких штрафів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Законом справи про оскарження постанов виконавців про стягнення штрафів віднесено до розгляду адміністративного суду.

Згідно зі статтею 74 Закону юрисдикція спорів щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

За правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, у тому числі постанов державного виконавця про стягнення штрафів.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі № 879/2/18, провадження № А/9901/8/19, від 03 березня 2020 року у справі № 850/8/19, провадження № А/9901/19, № А/9901/274/19, від 20 квітня 2021 року у справі № 850/1/20, провадження № А/9901/5/21, від 08 червня 2022 року у справі № 758/15223/17, провадження № 61-15712св20.

Отже, постанова державного виконавця про накладення штрафу на боржника, з якими останній не погоджується, можуть бути оскаржені ним до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, а не шляхом подання скарги на дії виконавця в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням зазначених норм права, вимоги скарги підлягають оскарженню та розгляду в порядку адміністративного судочинства та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

На підставі вищезазначеного, провадження у справі про визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., щодо винесення постанови від 19 червня 2023 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 70162175 та її скасування підлягає закриттю як таке, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі ст. 255 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно східного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., ОСОБА_2 закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 09 жовтня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва