Ухвала

18 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 752/9735/21

провадження № 61-14147ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом та просив зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену в програмі «Надзвичайні новини» в сюжеті «ІНФОРМАЦІЯ_1», у такий же спосіб, у який вона була поширена із обов`язковим зазначенням, що це є спростування поданої раніше недостовірної інформації.

Позов обґрунтований тим, що позивач є адвокатом, здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від 27 серпня 2007 року та є представником ОСОБА_2 згідно договору про надання правничої допомоги. На день подачі позову слідчим Управлінням Головного управління Національної поліції в місті Києві проводилося кримінальне провадження №0004913 від 13 листопада 2020 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 на офіційному каналі програми «Надзвичайні новини» та на YouTube-каналі програми «Надзвичайні новини» в мережі Інтернет була оприлюднена інформація, що не відповідає дійсності, тобто є введенням в оману телеглядачів та викривляє позицію захисту у вищезазначеному кримінальному провадженні. Зокрема в сюжеті «ІНФОРМАЦІЯ_1», що триває 6 хв. 46 с., кореспондентом ОСОБА_3 зазначено, що захист обрав позицію: «…перепила жіночка та й по всьому…», що не відповідає дійсності та є обманом, так як і твердження «…з ким вона за день до смерті пішла під вінець теж не кажуть…». Позивач уважав, що фактично кореспондент переінакшила (спотворила) правову позицію захисту, можливо ненавмисно, однак не дивлячись на наявність чи відсутність умислу, факт подання неправдивої інформації має місце. При цьому позивач зазначав, що 04 березня 2021 року під час судового засідання по факту обрання запобіжного заходу ОСОБА_2 у залі суду знаходилася кореспондент ОСОБА_3 , яка отримала можливість висвітлити повну інформацію. Більше того, вона брала інтерв`ю у підозрюваного, і у нього, тобто мала можливість з`ясувати позицію захисту, проте нею висвітлено позицію, яка не тільки не відповідає позиції захисту, а є викладом неправдивої інформації, що формує негативну суспільну думку не тільки щодо конкретного випадку, а й щодо адвокатської професії в цілому.

Голосіївський районний суд м. Києва в складі судді Чередніченко Н. П. рішенням від 22 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Семенюк Т. А. постановою від 08 лютого 2023 року вказане судове рішення скасував на підставі частини другої статті 376 ЦПК України та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову.

28 вересня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.

Справа № 752/9735/21 є справою незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи Верховний Суд уважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, а тому вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков