КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 357/9370/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Синявському Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Глушенка Віталія Володимировича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2023 року в складі судді Кошель Б. І. ,

встановив:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Глушенка В. В. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті підстави, що 07 квітня 1995 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Білоцерківською міською радою Київської області, позивач набув право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

05 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №1123, зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року шлюб між сторонами розірвано.

В період шлюбу, 09 листопада 2013 року, на підставі договору купівлі-продажу частки квартири, позивач набув у власність частки квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином позивач є власником 5/8 часток квартири, а відповідачу належить 3/8 частки.

Зазначав, що між сторонами постійно виникають спори з приводу порядку користування квартирою, внаслідок чого він фактично позбавлений можливості володіти та користуватися належною йому часткою у спільному майні. Відповідачка перешкоджає позивачу у вільному доступі до квартири.

Оскільки житлова площа квартири становить 40,1 м2, позивачу на праві власності належить 5/8 часток квартири, що відповідно становить 25,0625 м2 житлової площі квартири, просив встановити наступний порядок користування квартирою: виділити в користування ОСОБА_1 житлові кімнати площею 17,1 м2 та 10,2 м2 , лоджію 2,3 м2;виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 12,8 м2 та лоджію 1,5 м2 . Залишивши у спільному користуванні сторін: кухню площею 8,2 м2 , ванну - 2,7 м2 , туалет -1,4 м2 , коридор - 4,5 м2 , передню -3,3 м2 , кладову -1,0 м2 .

В період шлюбу, 14 березня 2019 року, сторонами було придбано автомобіль марки Hyundai Elantra, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вартість автомобіля станом на 26.09.2022 становить 9 230 доларів США. Домовленості про порядок поділу автомобіля між сторонами не досягнуто. Вважає, що даний автомобіль необхідно залишити у власності ОСОБА_2 та стягнути з останньої на користь позивача грошову компенсацію в розмірі частини ринкової вартості автомобіля.

Враховуючи викладене, позивач просив суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , визнати автомобіль марки Hyundai Elantra, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , спільним майном сторін, виділити його у власність ОСОБА_2 та стягнути з останньої на його користь грошову компенсацію частки в сумі 168 764 грн.

20.01.2023 ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Коннової Н. І. звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Просила визнати спільною сумісною власністю подружжя частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 подав заяву про встановлення порядку користування спірною квартирою та поділ майна подружжя, що свідчить про намір відповідача вирішувати питання лише в судовому порядку. А тому позивач вирішила реалізувати своє право на власність та оформити належні їй 3/8 частини квартири на себе.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2023 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та об`єднано її в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2023 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано спільною сумісною власністю сторін частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Поділено спільне сумісне майно, набуте в період шлюбу, та визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір у розмірі 3 421 грн 88 коп.

27.05.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Глушенко В. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2023 року в частині залишення без розгляду первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та поділ спільного майна подружжя. Ухвалити нове рішення по справі, яким позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 задовольнити. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість залишення позовної заяви без розгляду з огляду на повторну неявку позивача в судове засідання без поважних причин.

Свої доводи мотивує тим, що в матеріалах справи наявна заява позивача від 03 лютого 2023 року, в якій ОСОБА_1 просив суд проводити розгляд справи без його участі, оскільки він знаходиться за кордоном. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом подав 29 березня 2023 року через Електронний суд заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

За наявності заяви позивача та його представника про розгляд справи без їх участі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

13.07.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Коннова Н. І. подала відзив на апеляційну скаргу , в якому просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2023 року, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначила що відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Так як явка позивача ОСОБА_1 визнана судом обов`язковою, його нез`явлення в судове засідання унеможливлювало розгляд справи та вирішення спору по суті, в зв`язку з чим судом і було залишено позов без розгляду.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Глушенко В. В. просив провести розгляд апеляційної скарги без участі скаржника та його представника. Апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що 28 квітня 2023 року позивач, явка якого визнана судом обов`язковою, повторно в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Неявка позивача в судове засідання позбавляє суд можливості розглядати справу без його особистих пояснень.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники ( пункт 5 частини другої статті 223 ЦПК України).

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається зі змісту ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2023 року, явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання визнано обов`язковою для з`ясування усіх обставин справи, повного та всебічного її розгляду, оскільки необхідно встановити факти і обставини, які можуть бути відомі лише позивачу.

Разом з тим, наведене процесуальне рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки останнє не містить зазначення, які саме факти і обставини у спорі про визначення порядку користування житловим приміщенням та поділ автомобіля може бути відомі лише позивачу.

Отже, доцільність виклику позивача в судове зсідання для надання особистих пояснень, з огляду на предмет та підстави позову, викликає сумнів.

Судом встановлено, що 03.02.2023 ОСОБА_1 надіслав на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі, оскільки в даний період часу він знаходиться за кордоном і не має фінансової можливості приїхати в Україну та з`явитися в судове засідання. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.78).

Належної оцінки можливості вирішення спору по суті за відсутності позивача, враховуючи, що останній звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності, судом першої інстанції надано не було.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу про залишення позову без розгляду судом постановлено з порушенням норм процесуального права.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду апеляційний суд враховує, що місцевий суд його позовні вимоги по суті не розглядав, не встановлював обставини та підстави позовних вимог, тобто не вирішував спір по суті заявлених позовних вимог в означеній частині.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу.

На порушення вимог п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК суд першої інстанції ухвалив судове рішення, яким, зокрема провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою та поділ спільного майна подружжя залишив без розгляду рішенням суду.

Однак, ухвалення судового рішення не в тій процесуальній формі, яка визначена частиною другою статті 255 ЦПК України, не може впливати на порядок оскарження такого судового рішення.

Допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду в частині залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та поділ спільного майна подружжя та направлення справи у вказаній частині позовних вимог для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалене по справі судове рішення в апеляційному порядку не переглядається.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Глушенка Віталія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2023 року в частині залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та поділ спільного майна подружжя скасувати.

Справу в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та поділ спільного майна подружжя направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук