Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2023 Справа №607/12486/22

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Крук А. В.,

представника позивачки, адвоката Кметика Я. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01 жовтня 2011 року серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть виданим 22 червня 2021 року серії НОМЕР_2 .

Після смерті спадкодавців залишилось спадкове майно, до числа якого входить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який був куплений ОСОБА_3 22 жовтня 1987 року, що підтверджується Договором купівліпродажу від 22 жовтня 1987 року зареєстрованим в реєстрі за № 1271.

Дочка спадкодавця ОСОБА_1 вступила у фактичне володіння та управління будинком, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування житлового будинку, так як її батько, ОСОБА_3 , а також її мати ОСОБА_4 при житті не виготовили технічний паспорт на будинок і не отримали свідоцтва про право власності на нього.

31 січня 2022 року за заявою ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та свідоцтво про право власності не може бути видане в силу п. 11 ч. 2 ст. 346 Цивільного кодексу України.

ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом після смерті її батька ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори в силу тих обставин, що згідно Інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового БТІ від 31 січня 2022 року № 62 будинковолодіння за АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В .Ю. від 13 квітня 2022 року за № 633/0231 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на вказаний будинок.

09 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду з позовною заявою про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_3 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 липня 2022 року № 607/7447/22 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Підставою відмови в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі стало те, що в матеріалах спадкової справи була наявна довідка, видана виконавчим комітетом Ступківської сільської ради від 23 грудня 2013 року за № 280 про те, що ОСОБА_3 належить на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 . Проте згідно довідки від 12 квітня 2022 року за № 56, яка була видана ОСОБА_1 про те, що згідно запису з погосподарської книги за період з 20062020 років та з 19962005 років в АДРЕСА_1 проживав та був зареєстрований ОСОБА_3 .

Однак ураховуючи саме ті обставини, що на час оформлення договору купівліпродажу вказаного житлового будинку батьки позивачки перебували в зареєстрованому шлюбі, а відтак видаючи довідку виконавчий комітет Ступківської сільської ради мабуть і вважав, що вказаний будинок належав батькам позивачки в різних частках, а саме по 1/2 частині.

Ураховуючи зазначене виникла необхідність знову звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно вже після смерті матері позивачки ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 , виданого 03 січня 1973 року серії НОМЕР_3 батьками позивачки є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Укладення шлюбу між батьками позивачки підтверджується Витягом з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію шлюбу від 18 серпня 2022 року.

Мати позивачки ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу 03 березня 1990 року з ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується Витягом з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію шлюбу від 26 серпня 2022 року.

Згідно свідоцтва про одруження від 05 квітня 2000 року ОСОБА_9 , 08 жовтня 1992 року уклала шлюб з ОСОБА_10 , який був зареєстрований відділом РАГС Тернопільського районного управління юстиції 08 жовтня 1992 року, актовий запис № 07. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 .

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до інформаційної довідки від 31 січня 2022 року № 63 Тернопільського госпрозрахункового БТІ реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в бюро не проводилась.

У відповідності до інформаційної довідки від 31 січня 2022 року № 62 БТІ будинковолодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 .

Згідно Висновку про вартість майна від 21 травня 2022 року вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , становить 179 887,00 грн, вартість 1/2 частини вказаного будинку становить 89 943,50 грн.

З огляду на зазначене, позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом, право власності на частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Сливки Л. М. від 23 вересня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

25 листопада 2022 року судом витребувано у Тернопільської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 115/2012 після смерті ОСОБА_3

30 листопада 2022 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи № 115/2012 після смерті ОСОБА_3 .

Протокольною ухвалою суду, постановленою 16 січня 2023 року у судовому засіданні без видалення до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

10 лютого 2023 року судом витребувано у Тернопільської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4

02 березня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь № 350/0116 від Тернопільської районної державної нотаріальної контори про те, що після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу № 149/2021, яка зберігається у приватного нотаріуса Джули О. М.

17 березня 2023 року судом витребувано у приватного нотаріуса Джули О. М. копію спадкової справи № 149/2021 після смерті ОСОБА_4

30 березня 2022 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи № 149/2021 після смерті ОСОБА_4

04 квітня 2023 року було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями згідно розпорядження керівника апарату суду від 04 квітня 2023 року № 111, яким головуючим суддею визначено суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківську О. Я.

Ухвалою судді Герчаківської О. Я. від 06 квітня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Справу постановлено розглядати за правилами загального провадження. Призначено підготовче судове засідання.

19 червня 2023 року представник позивачки, адвокат Кметик Я. С. звернувся до суду із заявою про долучення до матеріалів справи копії постанови приватного нотаріуса Джули О. М. від 08 лютого 2022 року № 51/0231, яку судом задоволено, копію постанови приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 27 червня 2023 року, залучено до участі у справі в процесуальному статусі співвідповідача ОСОБА_2 , рідну сестру позивачки.

Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 06 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивачки, адвокат Кметик Я. С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, та просив задовольнити, уточнивши, що у виниклих правовідносинах має місце спадкування майна за заповітом.

Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, ним було подано клопотання, у якому він просив розгляд справи проводити за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладався на думку суду.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, у якій просив справу слухати за його відсутності.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 від 18 серпня 2022 року, 07 серпня 1971 року ОСОБА_3 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб, актовий запис № 11.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 03 січня 1973 року. У графі батько вказаного свідоцтва вказано « ОСОБА_3 », у графі мати « ОСОБА_6 ».

22 жовтня 1987 року ОСОБА_14 продала ОСОБА_3 жилий будинок із надвірними будівлями по АДРЕСА_2 . Договір зареєстровано у реєстрі за № 1271.

23 лютого 1989 року шлюб між батьками позивачки розірвано, актовий запис № 15.

03 березня 1990 року ОСОБА_7 та ОСОБА_15 зареєстрували шлюб, актовий запис № 3.

Згідно свідоцтва про одруження від 05 квітня 2000 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вступила в шлюб з ОСОБА_10 , який був зареєстрований відділом РАГС Тернопільського районного управління юстиції 08 жовтня 1992 року , актовий запис № 07. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до довідки № 280 від 23 грудня 2013 року, виданої виконкомом Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 на праві приватної власності належала частини житлового будинку з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 та по дату видачі довідки за вказаною адресою проживали були зареєстровані: ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_10 (зять), ОСОБА_16 (внук) та ОСОБА_17 (внук).

Згідно з інформаційною довідкою № 63 від 31 січня 2022 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 не проведена.

Відповідно до інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 62 від 31 січня 2022 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння по АДРЕСА_1 по обліку бюро належить ОСОБА_3 . Крім цього, із вказаної довідки убачається, що зазначене будинковолодіння складається з: житлового будинку з підвалом та прибудовою «А» (1955 рік побудови), хліва «Б» (1960 рік побудови), вбиральні «В» (1988 рік побудови), гаражу «Г» (1990 рік побудови), навісу «Д» (1991 рік побудови), вимощення «І» (2000 рік побудови), огорожі «13» (2000 рік побудови), свердловини (2000 рік побудови).

З довідки (виписки з погосподарської книги) № 56 від 12 квітня 2022 року, виданої Байковецькою сільською радою відділом «Центру надання адміністративних послуг», вбачається, що відповідно до запису з погосподарських книг: 1) за 2006 2020 рр. домогосподарство, де зареєстрована ОСОБА_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також проживав та був зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; 2) за 19962005 рр. домогосподарство, де зареєстрована ОСОБА_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що будинок по АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку «А», хліву «Б», вбиральні «В», гаражу «Г», навісу «Д», вимощення «І», огорожі «1», хвіртки «2», воріт «3», свердловини «5». Крім цього, зазначено, що замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , паспорт виготовлено станом на 31 січня 2022 року.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Осадчук В. Ю. від 13 квітня 2022 року №633/0231, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації спірного майна за спадкодавцем та відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/7447/22 від 12 липня 2022 року визнано за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 , що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 22 червня 2021 року.

На запит суду приватним нотаріусом Джулою О. Мбуло надано копії матеріалів спадкової справи № 149/2021 після смерті ОСОБА_4 .

20 липня 2004 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла належні їй частини житлового будинку у с. Ступки Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 . Зазначений заповіт зареєстрований в реєстрі за номером 123.

З матеріалів спадкової справи № 149/2021 вбачається, що рідна сестра позивачки ОСОБА_2 , зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 на земельну ділянку.

У матеріалах спадкової справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 відмовилася від спадкування частки у будинку за вищевказаною адресою після смерті ОСОБА_4 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Джули О. М. від 08 лютого 2022 року № 51/0231, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації спірного майна за спадкодавцем та відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Згідно Висновку про вартість майна від 21 травня 2022 року вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , становить 179 887,00 грн, вартість 1/2 частини вказаного будинку становить 89 943,50 грн.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

20 липня 2004 року ОСОБА_4 заповіла належну їй частину житлового будинку у с. Ступки Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

09 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Джули О. М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом, яка залишилася після померлої матері ОСОБА_4 .

Відтак, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 та в подальшому звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

У зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння за вищевказаною адресою спадкодавцем не проведена (виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та через відсутність свідоцтва про право власності на це майно, нотаріус відмовила позивачці в оформленні спадкових прав видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому спадкоємиця звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно.

Зі змісту ст. 328 ЦК України слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

При цьому, суд звертає увагу, що у заповіті ОСОБА_4 заповіла належні їй частини житлового будинку у с. Ступки Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 .

Водночас, у рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/7447/22 від 12 липня 2022 року судом встановлено, що ОСОБА_3 за життя належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 , а не, як зазначає позивач, ціле будинковолодіння.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Отож, виходячи із обставин, встановлених рішенням суду у справі № 607/7447/22 щодо належності ОСОБА_3 частки, презумпції рівності часток у праві спільної часткової власності (ч. 1 ст. 357 ЦК України), судом встановлено, що ОСОБА_4 також належала частка будинку в АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 права позивачки на майно не оспорює.

Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на належну їй частку житлового будинку, а також не проведено державну реєстрацію майна, це стало перешкодою в оформленні позивачкою своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню, а тому за позивачкою слід визнати право власності на частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо належності відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, то суд звертає увагу на наступне.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вказане зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16ц.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 619/2796/19ц).

Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Вказана правова позиція викладена 19 січня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 280/4/18.

Відтак, оскільки ОСОБА_18 є рідною сестрою позивачки та прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , суд доходить до висновку, що Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської областіє неналежним відповідачем у даній справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З огляду на вказане, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майнослід відмовити у зв`язку з тим, що позов в цій частині заявлено до неналежного відповідача.

У позовній заяві позивач не просив суд стягнути судові витрати з відповідача, тому суд не здійснює розподіл судових витрати на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні позовних вимог до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Байковецька сільська рада Тернопільського району, , адреса місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 43, с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, 47711.

Відповідач 2: ОСОБА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора,код ЄДРПОУ: 05466080, адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 27, м. Тернопіль, 46003.

Повний текст рішення суду складено 12 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.