Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Мех В.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом відповідальністю» Фінансова компанія « Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 56 726, 24 гр.

Посилається в позові на те, що 19 вересня 2021 року між ТОВ`Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений договір № 4796970 про надання споживчого кредиту.

Договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, ТОВ`Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті товариства.

Відповідно до п.1.3 кредитного договору сума кредиту складає 20 000, 00 гр., строк кредитування - 30 днів, дата повернення кредиту - 19 жовтня 2021 року.

ТОВ`Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі 20 000, 00 гр.шляхом зарахування на платіжну картку відповідача НОМЕР_1 .

19 жовтня 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів у сумі 3 420. 00 гр., зв`язку з чим дія кредитного договору була продовжена ще на 30 днів до 18 листопада 2021 року із стандартною процентною ставкою 1, 90%.

16 листопада 2021 року відповідач здійснила оплату процентів у розмірі 10 640, 00 гр., в зв`язку з чим, відповідно до п.п.1.4 та 4.2, кредитний договір був продовжений ще на 30 днів до 16 грудня 2021 року.

16 грудня 2021 року відповідач сплатила нараховані проценти в розмірі 11 400, 00 гр, в зв`язку з чим кредитний договір був продовжений до 15 січня 2022 року.

15 січня 2022 ркоу відповідач умови договору не виконала, кредит та відсотки за користування коштами не погасила.

У зв`язку з цим на підставі п.4.3 договору кредитний договір був автопролонгований, користування кредитом продовжено на 90 днів.

Після сплину цього строку відповідач умови договору не виконала, кредит та відсотки за користування коштами не погасила.

18 квітня 2023 року між ТОВ`Авентус Україна» та ТОВ» ФК`Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу № 18.04/23-Ф, за умовами якого ТОВ» ФК`Фінтраст Україна» отримало право вимоги до відповідачки.

Про відступлення права вимоги за кредитним договором відповідачка була повідомлена ТОВ`Авентус Україна» листом на електронну пошту відповідача, зазначену при укладенні кредитного договору.

До цього часу умови договору відповідачем не виконані, кредит та відсотки за користування коштами не повернутий.

Станом на день звернення до суду заборгованість становить 46 600. 00 гр., з яких:

- 20 000, 00 гр.- заборгованість по тілу кредиту;

- 26 600, 00 гр.- заборгованість за відсоткми.

Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов кредитного договору, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 01 серпня 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі.

Копія позов уз додатками була направлена відповідачу позивачем при зверненні до суду в системі «Електронний суд» у порядку виконання вимог абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа копія ухвали про відкриття провадження в справі отримана відповідачем 15 серпня 2023 року о 16:48:33.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.

З урахуванням цього суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 цього кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 19 вересня 2021 року між ТОВ`Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений договір № 4796970 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п.1.3 кредитного договору сума кредиту складає 20 000, 00 гр., строк кредитування - 30 днів, дата повернення кредиту - 19 жовтня 2021 року.

На виконання умов договору грошові кошти були перераховані на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Вказана обставина підтверджується листом ТОВ`Фінансова компанія`Контрактовий дім» №2634 від 04 травня 2023 року.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 цього договору.

Згідно з п.4.2.2 договору пропозиція/оферта/ споживача щодо строку продовження користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства в розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.

На виконання даних умов договору за ініціативою відповідача неодноразово продовжувався строк дії кредитного договору шляхом сплати на дату закінчення терміну дії договору нарахованих процентів, а саме:

- 19 жовтня 2021 року в розмірі 3 420, 00 гр;

- 16 листопада 2021 року в розмірі 10 640, 00 гр.

- 16 грудня 2021 року в розмірі 11 400. 00 гр.

Сплатою процентів у грудні 2021 року строк дії кредитного договору був продовжений до 15 січня 2022 року.

15 січня 2022 ркоу відповідач умови договору не виконала, кредит та відсотки за користування коштами не погасила.

У зв`язку з цим на підставі п.4.3 договору кредитний договір був автопролонгований строком на 90 днів.

Після сплину цього строку відповідач умови договору невиконала, кредит та відсотки за користування коштами не погасила.

18 квітня 2023 року між ТОВ`АвентуС Україна» та ТОВ» ФК`Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу № 18.04/23-Ф, за умовами якого ТОВ» ФК`Фінтраст Україна» отримало право вимоги до відповідачки.

Про відступлення права вимоги за кредитним договором відповідачка була повідомлена ТОВ`Авентус Україна» листом на електронну пошту відповідача, зазначену при укладенні кредитного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Таким чином, виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора.

Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

Тобто, новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ`ФК`Фінтраст Україна» зареєстрована як фінансова установа відповідно до Рішення Національного банку України №21/112-рк від 21 січня 2022 року.

На момент звернення позивача до суду заборгованість відповідача становить 46 600. 00 гр., з яких: 20 000, 00 гр. заборгованість за тілом кредиту та 26 600, 00 гр. заборгованість за процентами.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач, як позичальник, тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

З матеріалів справи вбачається, що умови договору позивачем виконані.

В свою чергу, відповідач умови договору не виконує, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, приведена позивачем у розрахунку.

Відповідач, не подавши відзив, суму заборгованості не спростувала, свого розрахунку не надала.

Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відовідачем умов кредитного договору, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст. 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом даної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Звертаючись до суду, позивачем нараховано 8 341, 40 гр. інфляційних втрат з травня 2022 року до червня 2023 року, та 1 784, 84 гр. річних.

Відповідач, не подавши відзив, проведений розрахунок не спростовувала і свого розрахунку не надала.

З урахуванням цього суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача і в цій частині.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За змістом ч.2 ст.174 ЦК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою до суду було подано Договір №10/07-2023 про надання правничої (правової) допомоги від 10 липня 2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Столітнім М.М., Звіт про надання правової допомоги від 26 липня 2023 року та платіжна інструкція про сплату позивачем 10 000, 00 гр. за умовами договору, рахунок на оплату по замовленню.

Згідно зі Звітом про надання правової допомоги від 26 липня 2023 року адвокат надав клієнту наступні послуги:

1)збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення забеоргвоаності;

2)складання позовної заяви про стягнення заборгованості;

3)подача позовної заяви в інтересах клієнта.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з будь-якими заявами до суду щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу не зверталася.

Суд враховує, що справа розглядалася судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд зважає на те, що справа не представляє собою особливої складності для фахового адвоката, в даній категорії справ склалася усталена судова практика, а тому враховуючи характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, предмет позову, суд приходить до висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 8 000, 00 гр., оскільки подача позовної заяви до суду охоплюється самою послугою з надання правової допомоги.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню також 2 147. 20 гр. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 204, 205, 207, 512, 514, 509, 526, 610, 612, 626, 627, 628, 639, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Фінтранст Україна» 46 600, 00 гр. заборгованості, 8 341, 40 гр. інфляційних втрат, 1 784, 84 гр. річних, 2 147, 20 гр. судового збору та 8 000. 00 гр. витрат на правову допомогу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Фінтраст Україна», адреса: 03150 м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 . .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолятивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шереметьєва