КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 жовтня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Українця В.В. в м. Київ у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Правекс-Банк» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

В провадженні Київського апеляційного суду знаходиться дана справа.

В судовому засіданні 18 жовтня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було заявлено відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А.

У заяві зазначено, що 18 жовтня 2023 року адвокатом Кухаренко О.В. було заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які можуть підтвердити факт вчинення нечесної підприємницької практики, вчинення морального тиску на позивача з боку колекторів банку, що відповідно до ст. 76, 78, 90 ЦПК України є допустимими доказами в справі. Протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання було відмовлено. На думку представника апелянта, склад суду під головуванням судді Кашперської Т.Ц., суддів Яворського М.А., Фінагеєва В.О. не можуть брати участі в розгляді справи і підлягають відводу, оскільки, на думку представника, склад суду є упередженим у розгляді даної справи, з огляду на таке. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. У рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для цієї ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критерію. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У зв`язку з викладеними обставинами та судовою практикою ЄСПЛ сторона апелянта категорично не довіряє складу суду та вважає, що участь у судовому засіданні та розгляді справи може мати упереджений негативний вплив при ухваленні судового рішення, оскільки суд не забезпечив право апелянта на справедливий суд та не усунув недоліки, які були допущені судом першої інстанції. З огляду на вищевикладене та керуючись ст. 36, 39, 40, 58, 60, 62, 64, 182, 183 ЦПК України, просила відвести склад суду Кашперську Т.Ц., Яворського М.А. та Фінагеєва В.О. від розгляду справи № 760/20434/20 у Київському апеляційному суді.

Вирішуючи заяву про відвід колегії суддів, апеляційний суд виходить із наступного.

Так, 18 жовтня 2023 року до апеляційного суду надійшла в електронній формі заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Заява обґрунтована тим, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалася, що відповідач вчиняв нечесну підприємницьку практику, чинив моральний тиск на позивача за допомогою колекторських організацій, що може бути підтверджено показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, що згідно ст. 76, 78, 90 ЦПК України є допустимими доказами у справі. Крім того, представник позивача в заяві про допит свідків посилалася на те, що в суді першої інстанції відповідне клопотання не було розглянуте через розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, а відтак, з метою забезпечення права на справедливий суд, доцільним є розгляд на стадії апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 91 ЦПК України заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

Із матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що позивачем в суді першої інстанції не подавалось заяви про допит свідків разом з позовом або під час розгляду справи судом першої інстанції, не надано доказів неможливості подання такої заяви до суду першої інстанції, в апеляційній скарзі таких клопотань також не було заявлено, а у заяві, яка надійшла до суду 18 жовтня 2023 року, представником позивача не порушено питання щодо поновлення пропущеного строку для подання відповідної заяви.

Апеляційний суд враховує, що сам по собі розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження не свідчить про неможливість вчасного подання позивачем заяви про виклик свідків в межах строку, встановленого ч. 3 ст. 91 ЦПК України.

Виходячи із вищевикладеного, апеляційним судом ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, визнано клопотання про допит свідків необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

З наведених підстав представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні було заявлено відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Положеннями ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, перелік підстав для відводу чітко визначений законом.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто, має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є не об`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Наведене свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Апеляційний суд вважає, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А., апеляційний суд приймає до уваги те, що заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 обґрунтована лише незгодою з процесуальним рішенням колегії суддів, відтак самі по собі посилання заявника на упередженість суду, без надання доказів упередженості колегії суддів, не є підставою для відводу, передбаченою ст. 36, 38 ЦПК України.

У заяві про відвід не наведено фактів прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їх упередженість чи необ`єктивність у цій справі.

Отже, доводи, якими представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 мотивує свою заяву про відвід колегії суддів, не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості суддів як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу.

Аргументи, на які посилається ОСОБА_2 у заяві про відвід, не є підставами для висновку, що судді, визначені для розгляду цієї справи, проявили упередженість при її розгляді. При цьому, доводи заявника щодо відводу колегії суддів ґрунтуються виключно на суб`єктивній оцінці вищезазначених обставин.

Враховуючи зазначені норми закону, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А. відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19 жовтня 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.