Справа № 606/1730/23
26 жовтня 2023 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Мельник А.В.
за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля заяву представника позивача, адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,
В провадженні Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 17.10.2023 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задоволено повністю. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 (однієї четвертої) усіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, починаючи з 04.09.2023. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок на користь держави. Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось.

При цьому у позовній заяві було вказано про те, що докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, будуть надані до суду у встановлені ч.8 ст. 141 ЦПК України строки.

20.10.2023 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення по даній справі щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Ухвалою суду від 24.10.2023 було призначено розгляд вказаної заяви.

У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд ухвалює додаткове судове рішення без виклику сторін.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд заяви за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Вирішуючи клопотання про ухвалення додаткового рішення, судом встановлено наступне.

17.08.2023 між адвокатом Дячук С.І. та клієнтом ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги №37. Пунктом 4.2 вказаного договору передбачено, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, Клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 5000 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №15 від 18.10.2023 адвокатом Дячук С.І. прийнято від ОСОБА_1 оплату послуг за договором про надання правової допомоги №37 від 17.08.2023 у сумі 5000 грн.

Під час розгляду справи відповідачем була подана до суду заява про визнання позову, у якій він вказував, зокрема, що готовий компенсувати позивачці у повному розмірі заявлені у позовній заяві витрати на надання їй правової допомоги, позов визнав повністю. Інших позицій щодо питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суду не надавав.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, однією із особливостей процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Такий висновок відповідає позиціям КАС у складі ВС у постанові від 26.06.2019 у справі №813/481/18, КАС у складі ВС у постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу слід враховувати таке.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені повністю, відповідач позов визнав, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 258, 270, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача, адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат у справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну (правничу) правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 26.10.2023.

Суддя А.В.Мельник